До реєстр. № 7481
від 10.01.2018

                                                                                    Комітет з питань правової 
                                                                                    політики та правосуддя

В И С Н О В О К 
на відповідність оформлення та реєстрації проекту Закону України
«Про відкликання народного депутата України», внесеного народним депутатом України Міщенком С.Г. (реєстр. № 7481 від 10.01.2018), вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам
На засіданні Комітету 28 лютого 2018 року (протокол № 107) розглянуто, за дорученням Голови Верховної Ради України Парубія А.В. від 12 січня ц.р., на відповідність оформлення та реєстрації вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України і прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, а також по суті правового змісту згідно з предметом відання Комітету, проект Закону України «Про відкликання народного депутата України», внесений народним депутатом України Міщенком С.Г. (реєстр. № 7481 від 10.01.2018).  
Метою законопроекту, як зазначено у пояснювальній записці до нього, є «підвищення впливу народу України на діяльність обраних ним народних депутатів України; посилення політичної та правової відповідальності народних депутатів України; вдосконалення правового регулювання статусу народних депутатів України та підвищення ефективності роботи Верховної Ради України через позбавлення повноважень депутатів, які систематично та без поважних причин не виконують покладені на них обов’язки». 
Для забезпечення вказаної мети автор законопроекту пропонує прийняти Закон України «Про відкликання народного депутата України», а для реалізації його окремих положень у прикінцевих положеннях законопроекту – внести зміни до Закону України «Про статус народного депутата України», якими доповнити Закон новою статтею 5-1, про те, що порушення питання про відкликання народного депутата України здійснюється відповідно до Закону України «Про відкликання народного депутата України».
 Комітет звернув увагу на те, що поданий законопроект майже повністю відтворює положення законопроекту (реєстр. № 1012 від 12 грудня 2012 року), який було подано народним депутатом України Міщенком С.Г. на розгляд Верховної Ради України сьомого скликання. 
Відповідно до положень частини четвертої статті 93 Регламенту                Верховної Ради України зазначаємо, що проект Закону внесено на реєстрацію згідно з частинами першою, другою та шостою статті 91 Регламенту Верховної Ради України разом з проектом постанови, яку пропонується Верховній Раді України прийняти за результатами його розгляду, пояснювальною запискою, порівняльною таблицею та електронним файлом.
Водночас Комітет зазначив, що  при оформленні законопроекту допущено неточності техніко-юридичного характеру, зокрема:  термінологія, що використовується автором, а саме: «окружна комісія», «дільничні  комісії», «обраного по мажоритарному округу», «обраного по виборчих списках політичної партії», не відповідає термінології, що використовується чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про вибори народних депутатів України».
Крім цього, автором законопроекту пропонується внести зміни до Закону України «Про статус народного депутата України» (Відомості Верховної Ради України 1993 року № 3, ст.17), проте, чинний Закон діє в редакції Закону                             від 22.03.2001 року № 2328 – III (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 42, ст. 212). 
Комітет також звернув увагу на статтю 18 законопроекту, якою передбачено, що «Витрати, пов'язані  з  діяльністю  комісій  по  підготовці  і проведенню голосування про відкликання народного депутата України, та інші витрати, передбачені цим Законом, здійснюються за  рахунок державних коштів, що виділяються Центральною виборчою  комісією  в межах кошторису витрат, затвердженого у встановленому законом порядку». Отже, реалізація положень поданого проекту Закону, у разі його прийняття, матиме вплив на показники бюджету. Водночас, у пункті 5 «Фінансово-економічне обгрунтування» пояснювальної записки до законопроекту зазначено, що «На момент внесення реалізація законопроекту не потребує додаткових витрат з Державного бюджету України».  
Відповідно до положень частини першої статті 27 Бюджетного кодексу України, частини третьої статті 91 Регламенту Верховної Ради України, у разі внесення законопроекту, проекту іншого акта, прийняття якого призведе до зміни показників бюджету (надходжень бюджету та/або витрат бюджету),  суб’єкт права законодавчої ініціативи зобов’язаний додати фінансово-економічне обґрунтування (включаючи відповідні розрахунки). Якщо такі зміни показників бюджету передбачають зменшення надходжень бюджету та/або збільшення витрат бюджету, до законопроекту подаються пропозиції змін до законодавчих актів України щодо скорочення витрат бюджету та/або джерел додаткових надходжень бюджету для досягнення збалансованості бюджету.
По суті поданого законопроекту, в межах предмета відання, визначеного Постановою Верховної Ради України «Про перелік, кількісний склад і предмети відання комітетів Верховної Ради України восьмого скликання» від 4 грудня 2014 року № 22-VIII, Комітет зазначив таке.
Автор законопроекту визначив у статті 1 законопроекту підстави для відкликання виборцями народного депутата України, а саме:  1) порушення депутатом положень Конституції і законів України, що встановлено судом;                             2) пропуск народним депутатом України протягом року більше половини пленарних засідань Верховної Ради України або/та її органів, до складу яких його обрано;                        3) систематичне невиконання доручень Верховної Ради України,  відповідного комітету, депутатської фракції (групи), тимчасової спеціальної або тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України,  до складу яких його обрано;                                           4) невідповідність практичної діяльності депутата основним принципам і положенням його передвиборної програми чи передвиборної програми партії, за списком якої його обрано; 5) використання депутатського мандата в особистих чи корисливих цілях; 6) голосування на засіданні Верховної Ради України народним депутатом України чужими картками.
Комітет зауважив, що відкликання народного депутата України з посади з вище наведених підстав матиме наслідком дострокове припинення його повноважень, натомість стаття 81 Конституції України містить виключний перелік підстав щодо дострокового припинення повноважень народного депутата України, а також визначає суб’єкта прийняття такого рішення. Так, повноваження народного депутата України припиняються достроково у разі: 1) складення повноважень за його особистою заявою; 2) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 3) визнання його судом недієздатним або безвісно відсутнім; 4) припинення його громадянства або його виїзду на постійне проживання за межі України; 5) якщо протягом двадцяти днів з дня виникнення обставин, які призводять до порушення вимог щодо несумісності депутатського мандата з іншими видами діяльності, ці обставини ним не усунуто; 6) невходження народного депутата України, обраного від політичної партії (виборчого блоку політичних партій), до складу депутатської фракції цієї політичної партії (виборчого блоку політичних партій) або виходу народного депутата України із складу такої фракції; 7) його смерті.
Таким чином, запропонованим автором підставам відкликання народного депутата України мають передувати зміни до Конституції України.
Статтею 2 законопроекту (реєстр. № 7481) передбачено, що право порушувати питання про відкликання народного депутата України, обраного по мажоритарному округу, належить виборцям відповідного виборчого округу, а народного депутата України, обраного по виборчих списках політичної партії, –  керівному органу політичної партії у порядку, визначеному її Статутом.
Комітет зазначив, що право громадян на відкликання народного депутата України ані Конституцією України, ані Законом України «Про вибори народних депутатів України» не передбачено.
Крім цього, в рішенні Конституційного Суду України у справі про виключення кандидатів у народні депутати України з виборчого списку політичної партії (від                 21 грудня 2017 року № 3-р/2017) у мотивувальній частині зазначено, що  «Конституційний Суд України дійшов висновку, що можливість виключення партією кандидатів у народні депутати України з виборчого списку від партії після встановлення результатів виборів народних депутатів України за рішенням її з’їзду (зборів, конференції) суперечить принципам народовладдя; правової визначеності та правомірних очікувань як складовим принципу верховенства права; свободи політичної діяльності; вільних виборів та вільного волевиявлення виборців; вільного депутатського мандата».
До того ж, у висновку Європейської комісії за демократію через право (Венеціанська комісія) на проект Закону України «Про внесення змін до Регламенту Верховної Ради України» (реєстр. № 5522), прийнятому Венеціанською комісією на її 112-му пленарному засіданні  6-7 жовтня  2017 року, передбачено, що «відповідно до загальноприйнятого принципу в сучасних демократичних країнах, парламентський мандат належить індивідуально депутату, оскільки він отримує його від виборців через загальне голосування, а не від політичної партії. Навіть якщо питання щодо належності до парламентської групи чи блоку відрізняється від питання про підкорення дисципліні групи чи блоку в конкретних ситуаціях, свобода мандата передбачає право депутата слідувати своїм переконанням. Депутат може бути виключений з парламентської групи або блоку, або може залишити їх, але виключення або вихід з групи або блоку не повинно per se (як таке) привести до втрати депутатського мандата».
Крім цього, положеннями частини першої статті 16 проекту Закону (реєстр.              № 7481) передбачено, що Центральна виборча комісія визнає народного  депутата України відкликаним виборцями, якщо за це  проголосувала  більшість  виборців округу, у зв’язку з чим  повноваження народного депутата України припиняються, а частиною четвертою цієї статті  – Центральна виборча комісія «входить з клопотанням» до  Верховної  Ради  України  про  порушення питання  щодо  дострокового  припинення   повноважень    народного депутата України, якщо є грубі порушення, через які результати голосування було визнано недійсними. 
 Так, аналіз положень цих норм дозволяє дійти висновку, що автор законопроекту розмежовує суб’єктів, що здійснюють  «відкликання народного депутата України» і «дострокове припинення повноважень народного депутата України»  передбачаючи, що визнання народного депутата України відкликаним здійснюється Центральною виборчою комісією, а дострокове припинення повноважень народного депутата України – Верховною Радою України. 
При цьому, Комітет звернув увагу на те, що суб’єкт права законодавчої ініціативи  не запропонував відповідні зміни до законів України, якими визначені повноваження та порядок діяльності Центральної виборчої комісії, натомість запропонував доповнити новою статтею 5-1 Закон України «Про статус народного депутата України», якою передбачити, що порушення питання про відкликання народного депутата України здійснюється відповідно до Закону України «Про відкликання народного депутата України». Проте, ця новела не узгоджується з підставами дострокового припинення повноважень народного депутата України, які визначені статтею 4 Закон України «Про статус народного депутата України». 
 Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями частини четвертої статті 93 Регламенту Верховної Ради України, Комітет ухвалив цей експертний висновок на відповідність оформлення та реєстрації проекту Закону України «Про відкликання народного депутата України», внесеного народним депутатом України Міщенком С.Г. (реєстр. № 7481 від 10.01.2018), вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, та прийняв рішення направити його до Комітету з питань правової політики та правосуддя, який визначено головним з підготовки і попереднього розгляду цього законопроекту.   

Перший заступник
голови Комітету							П.В.ПИНЗЕНИК