СТЕНОГРАМА
засідання Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України

30 червня 2015 рік 
8 годин. 30 хвилин

Веде засідання перший заступник Голови Комітету Пинзеник П.В.

ПИНЗЕНИК П.В. Шановні члени комітету, присутні  5 членів комітету, кворум є, тому пропоную розпочати засідання. Порядок денний засідання комітету був затверджений на попередньому засіданні і включає в себе одне питання – про подання, підтримане та внесене до Верховної Ради України Генеральним прокурором України Шокіним В.М. від 16 червня 2015 року «Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України Клюєва Сергія Петровича»  (№ 01/34 вих-15).
Чи будуть пропозиції до порядку денного у членів комітету? Можемо затвердити порядок денний? Хто за?
КИШКАР П.М. Тільки одне прохання, що доповнити пунктом про ТСК.
ПИНЗЕНИК П.В. По ТСК давайте завтра окремо розглянемо, воно не одне. Я пропоную, щоб сьогодні ми розглянули одне питання.
КИШКАР П.М. Я підтримую. 
ПИНЗЕНИК П.В. Переходимо до розгляду питання порядку денного. Порядок денний затверджений, дякую.  На нашому засіданні присутній Гузир Володимир Павлович – виконувач обов’язків Генерального прокурора. 
ГУЗИР В.П. Я виконую обов’язки Генерального прокурора з сьогоднішнього дня і до 10 числа.
ПИНЗЕНИК П.В. Зрозуміло. І процесуальний керівник слідства. Представтесь, будь ласка.
БАБЕНКОВ  О.Ю. Бабенков Олександр Юрійович.
ПИНЗЕНИК П.В. Олександр Юрійович, дякую. Також присутні адвокати народного депутата Клюєва – Сухов Юрій Миколайович і Сініціна Марина Станіславівна.
Отже, відповідно до визначеної Регламентом процедури розгляд питання починається з доповіді виконуючого обов’язки Генерального прокурора по суті подання. Будь ласка, вам слово.
ГУЗИР В.П. Дякую, Павло Васильович. Ви вже озвучили, що Генеральним прокурором Віктором Миколайовичем Шокіним до Верховної Ради було внесено клопотання, яке на сьогоднішній день являється предметом розгляду на цьому засіданні шановного комітету. Тому я з вашого дозволу оголошу саме подання. 
В поданні мова іде про те, що Янукович, будучи службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, діючи за попередньою змовою та в групі з міністром охорони навколишнього природнього середовища України Джарти, головою правління НАК «Надра України» Ставицьким, директором ТОВ «МедІнвестТрейд» Герасименком та директором ТОВ «Танталіт» Литовченком, в період з 2004-2011 років заволоділи шляхом зловживання своїм службовим становищем державним майном в особливо великих розмірах: комплексом будівель будинку відпочинку «Межигір’я» та будинком №123-а по вулиці Межигірській села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, також земельними ділянками, на яких розташований цей комплекс.
У подальшому впродовж серпня 2013-лютого 2014 років Янукович, діючи спільно з Клюєвим Сергієм Петровичем та його братом Клюєвим Андрієм Петровичем та з іншими не встановленими на сьогодні слідством особами, легалізували здобуте майно та одержав вигоду в особливо великих розмірах від Клюєва Сергія Петровича, Клюєва Андрія Петровича та інших не встановлених осіб у розмірі 146 мільйонів 629 тисяч 340 гривень. Безоплатне право користуватись майном ТОВ «Танталіт» та оплати  багатомільйонних комунальних платежів за проживання Януковича в комплексі будівель та споруд Межигір’я. За позитивне ставлення Клюєва Сергія Петровича та Андрія Петровича та інших осіб, які ще не встановлені на даний момент, сприяння одержання ними посад в органах державної влади та ведення бізнесу з використанням коштів державного бюджету.
Так Янукович 21 листопада 2001 року по 5 січня 2005 року  та з 4 серпня 2006 року по 18 грудня 2007 року очолював Кабінет Міністрів України як прем’єр-міністр України.  Обіймаючи відповідно до Постанови Верховної Ради від 21 листопада 2002 року №221 4 скликання посаду прем’єр-міністра України, Янукович очолив Кабінет Міністрів України відповідно до розділу шостого  Конституції України та статті 6 чинного на той час Закону Української РСР «Про Раду Міністрів Української РСР» від 19 грудня 1978 року є вищим органом у системі органів виконавчої влади та наділений зокрема повноваженнями здійснювати керівництво народним господарством, соціально-культурним будівництвом та іншими сферами державного управління, передачі в разі потреби окремих питань державного управління, які входять до компетенції виконавчих комітетів місцевих рад народних депутатів, міністерствам і державним комітетам та іншим підвідомчим йому  органам. 
Очолюючи Кабінет Міністрів, Янукович Віктор Федорович згідно з Конституцією України та статтею 30 згадуваного закону керував його роботою, спрямовував його діяльність, приймав у невідкладних випадках рішення в окремих питаннях державного управління згідно з функціональними повноваженнями прем’єр-міністра України, розподіленого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2002 року №1904, спрямовував та координував діяльність міністрів, керівників та інших центральних органів виконавчої влади. Обіймаючи відповідно до Постанови Верховної Ради від 4 серпня 2006 року посаду прем’єр-міністра, Янукович очолював Кабінет Міністрів, який відповідно до розділу шостого  Конституції України та статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів» є вищим органом у системі органів виконавчої влади та наділений зокрема повноваженнями здійснювати відповідно до закону управління об’єктами державної власності, в тому числі корпоративними правами, делегувати в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об’єктами, міністерствами та іншими відповідними суб’єктами господарювання.
Очолюючи Кабінет Міністрів, Янукович згідно зі статтею 114 Конституції України та статтею 45 згаданого закону керував його роботою, мав право та був зобов’язаний спрямовувати, координувати, контролювати його діяльність, підписувати акти Кабінету Міністрів, які були обов’язковими для виконання усіма органами виконавчої влади.
Таким чином, будучи службовою особою в силу отриманих повноважень та організаційно-розпорядчого характеру щодо вказаної діяльності, Янукович у період 2004-2007 років використовував свої службові повноваження для заволодіння державним майном в особливо великих розмірах: комплексом будівель відпочинку «Межигір’я»,  розташованого у селі Нові Петрівці  Вишгородського району Київської області по вулиці Івана Франка, 19  та будинку № 123-а по вулиці Межигірській у селі Нові Петрівці, далі буду іменувати його як комплекс відпочинку «Межигір’я».
Так Янукович у період з 21 листопада 2002 року по 5 січня 2005 року очолював Кабінет Міністрів. У зв’язку з цим проживав у службовому будинку № 20-а,  розташованому в урочищі «Межигір’я», на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, який входив до складу будівель та споруд комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища «Межигір’я» та був підпорядкований Державному управлінню справами Президента України. У цей час у Януковича виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, а саме, комплексом споруд  урочища «Межигір’я», розташованого на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, а також земельними ділянками для подальшого використання у власних інтересах, в тому числі будівництва комплексу будівель та споруд.
Розуміючи, що він як прем’єр-міністр України, наділений повноваженнями лише щодо об’єкту державної власності, управління яким належить Кабінету Міністрів України, а будинок №20-а підпорядкований Державному управлінню справами Адміністрації Президента України, Янукович приблизно у 2004 році у не встановленому слідством місці звернувся до керівника цього управління Бакая з пропозицією передати згадану будівлю до сфери управління господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету Міністрів України. Бакай, обізнаність якого зі злочинними намірами Януковича не встановлено, 27 серпня 2004 року видав розпорядження № 549, яким створив окремий будинок відпочинку «Межигір’я», до складу якого увійшов будинок № 20-а та будинок № 123-а по вулиці Межигірській у селі Нові Петрівці, шляхом виділу частини його майна, прав та обов’язків з комплексу будинку відпочинку «Пуща-Водиця», а 3 вересня 2004 року підписав та подав Януковичу лист з проектом розпорядження Кабінету Міністрів України «Про передачу будинку відпочинку «Межигір’я». 
Янукович Віктор Федорович, продовжуючи свої злочинні дії щодо заволодіння вищевказаним державним майном та прагнучи одержати для цього повноваження для повного розпорядження ним, 14 вересня 2004 року як прем’єр-міністр України, тобто службова особа, яка займає особливо відповідальне становище за місцем своєї роботи по вулиці Грушевського, 12/2 у місті Києві, підписав розпорядження № 657-р «Про передачу будинку відпочинку «Межигір’я», за яким вказаний об’єкт було передано до сфери управління господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету Міністрів України. Однак Янукович не зміг реалізувати в зазначений період часу в повному обсязі свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння державним майном, з незалежних від цього причин, у зв’язку з програшем у 2004 році на виборах Президента України та подальшою відставкою у 2005 році з посади прем’єр-міністра України. 
Відповідно до розпорядження Президента України Леоніда Кучми від 12 січня 2005 року Януковичу Віктору Федоровичу надано в довічне користування будинок № 20-а будинку відпочинку «Межигір’я» з необхідним обслуговуванням та утриманням за рахунок держави. 
29 жовтня 2005 року згідно з розпорядженням прем’єр-міністра України Єханурова  №442  управління цим майном повернуто до Державного управління справами.
У період з 2005 по 2006 роки Янукович продовжував проживати в урочищі «Межигір’я». А 4 серпня 2006 року відповідно до Постанови Верховної Ради України №77 його вдруге було призначено на посаду прем’єр-міністра України і він залишився проживати за вказаною адресою вже як очільник уряду. Будучи службовою особою в силу організаційно-розпорядчого характеру своїх повноважень та використовуючи їх в особистих інтересах, Янукович продовжує свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння державним майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах: комплексом споруд урочища "Межигір’я", розташованого на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, а також земельними ділянками, на яких розташований цей комплекс, з метою подальшого будівництва на них комплексу будівель та споруд для власного користування. 
Разом з тим Янукович усвідомлював, що розпорядженням Кабінету Міністрів від 29 жовтня 2005 року № 442 будинок відпочинку "Межигір’я" повернуто зі сфери управління господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету Міністрів України до Державного управління справами, а тому глава уряду знову позбавлений повноважень щодо розпорядження цим майном. З огляду на це, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним державним майном, Янукович з метою усунення перешкод, закріплених на той час у законодавстві України щодо обмеження вилучення державного майна з державної власності, приблизно з серпня 2006 року по червень 2007 року, перебуваючи у місті Києві, розробив план подальших злочинних дій за попередньою змовою з групою осіб, у якому кожному відвів певну роль. 
Після цього Янукович у період часу,  приблизно з серпня 2006 року по червень 2007 року, у не встановленому слідством місці та спосіб вступив у змову зі своїм знайомим та однопартійцем по «Партії регіонів» на той час міністром охорони навколишнього природнього середовища України Джарти, головою правління НАК «Надра України» Ставицьким та іншими особами з кола свого оточення та повідомив про свій план злочинних дій, який передбачав надання вигляду правомірності заволодіння цього майна таким шляхом. 
Перше. Послідовно передати повноваження щодо управління цим майном спочатку вказаному міністерству, а потім підпорядкованому йому господарюючому суб’єкту державної форми власності НАК «Надра України» з метою прийняття подальших рішень щодо відчуження даного майна, яке б не пов’язувалось з іменем Януковича. 
Далі. Наділити НАК «Надра України» повноваженням щодо розпорядження вказаним майном, потім передати вказане майно від НАК «Надра України» у володіння підконтрольного приватного суб’єкта господарювання під виглядом обміну начебто рівноцінного майна, яке буде оцінено за завищеною вартістю. Після цього вдатись до фіктивного продажу майна іншому підконтрольному приватному суб’єкту господарювання, нібито добросовісному набувачу, що дозволило б Януковичу Віктору Федоровичу  безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись цим майном. Потім штучно створити спір щодо належного майна з метою визнання у судовому порядку права власності на вказане майно за добросовісним набувачем і таким чином  унеможливити повернення майна у державну власність. Після цього отримати приватним підконтрольним суб’єктом господарювання в оренду земельної ділянки, на якій розташовано це майно, а в подальшому викупити їх за заниженими цінами у держави з метою одержання Януковичем можливості безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись ним. І завершуючи цю схему, з метою формування суспільної думки про правомірність подальшого проживання Януковича Віктора Федоровича на території комплексу відпочинку Янукович мав придбати у приватну власність один з будинків цього комплексу з подальшою орендою цієї ділянки та за можливості викупу у держави. 
При цьому заволодіння вказаним державним майном передбачалось здійснити всупереч нормам чинного на той час Закону України «Про приватизацію державного майна», статтею 15, якою передбачено було такий перелік способів приватизації державного майна: продаж об’єкта приватизації на аукціонах, продаж об’єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни, продажу акцій або часток паїв, що належать державі, у господарських товариствах, продажу на конкурсній основі цілісного майнового комплексу державного підприємства, що приватизуються, контрольного пакету акцій, викупу об’єкта приватизації. Приватизація державного майна шляхом його внесення до статутного капіталу господарюючих суб’єктів будь-якої форми власності зазначеним законом не передбачалась.    
З огляду на викладені норми у 2007 році існування обмежень, які перешкоджали зазначеним особам приватизувати, існували обмеження, які забороняли зазначеним особам приватизувати вказане державне майно. 
Джарти та Ставицький, вважаючи, що вчинення злочину в особистих інтересах прем’єр-міністра України Януковича стане підтвердженням їх відданості, що сприятиме їх просуванню в органах державної влади, а  отже, керуючись особистими інтересами, погодились на участь у реалізації злочинного плану, спрямованого на заволодіння  державним майном шляхом зловживання їх службовим становищем в особливо великому розмірі, вступивши таким чином з Януковичем  у попередню злочинну змову. 
Також Янукович відповідно до свого злочинного плану у не встановленому слідством місці, залучив до участі у заволодінні державним майном директора ТОВ «МетІнвестТрейд» Герасименка та директора  ТОВ «Танталіт» Литовченка, відвівши їм у своєму плані роль формальних власників майна, яким хотів заволодіти, на що вони погодились, вступивши таким чином з Януковичем у попередню змову. Діючи відповідно до плану злочинних дій Януковича з метою заволодіння комплексом споруд урочища "Межигір’я", розташованого на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, який перебував на балансі Державного управління справами, Джарти, будучи службовою особою, 6 червня 2007 року ініціював перед Кабінетом Міністрів питання щодо передачі комплексу будівель та споруд «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я" до сфери управління Мінприроди, а його перший заступник Глазунов, який не був обізнаний про злочинний умисел керівника міністерства, того ж дня підписав довідку про погодження проекту відповідного розпорядження Кабінету Міністрів України, яке було погоджено з Державним управлінням справ, Міністерством економіки України,  Міністерством фінансів України, Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України з метою нібито зменшення витрат державного бюджету на утримання цього комплексу.
Того ж дня на підставі довідки Міністерства природи Міністерство юстиції України надало висновок за результатами правової експертизи проекту розпорядження Кабінету Міністрів про передачу майна до сфери управління Міністерства охорони навколишнього середовища за підписом міністра Лавриновича. 
Янукович, будучи службовою особою, яка займає особливе відповідальне становище, зловживаючи наданим йому службовим становищем, діючи з корисливих мотивів та з корисливою метою, 13 червня 2007 року підписав розпорядження Кабінету Міністрів № 405 про передачу до сфери управління Міністерства охорони навколишнього природного середовища України будівель, споруд та іншого майна, що розташоване на території урочища "Межигір’я" та закріплених за комплексом відпочинку «Пуща-Водиця».
Джарти на виконання спільного злочинного плану, діючи в інтересах Януковича, розуміючи, що відповідно до статуту НАК «Надра України», яке очолює голова правління Ставицький, компанія не має права на продаж або відчуження переданого до статуту державного майна, згідно з злочинним планом Януковича вказане державне майно повинно передати від Мінприроди до статутного капіталу НАК «Надра України» для подальшого його відчуження на користь підконтрольного Януковичу суб’єкта господарювання, 29 червня 2007 року ініціював перед Кабінетом Міністрів питання щодо внесення змін до статуту НАК «Надра України» нібито з метою приведення його у відповідність до чинного законодавства, а саме, для збільшення розміру статуту НАК «Надра України», вилучення із статуту положень, що суперечать законодавству України та визначення повноважень органів управлінь компанії. 
Того ж дня перший заступник міністра природи Глазунов, який не був обізнаний про злочинний умисел керівника міністерства, підписав пояснювальну записку до проекту постанови Кабінету Міністрів про внесення змін до статуту НАК «Надра України» та довідку, яку було погоджено без зауважень Міністерством економіки, Міністерством фінансів, Антимонопольним комітетом, Міністерством юстиції та з врахуванням зауважень Фонду державного майна.
Янукович, будучи службовою особою та зловживаючи своїм службовим становищем, продовжуючи діяти в особистих корисливих інтересах та виконуючи головну роль в розробленому злочинному плані, 27 червня 2007 року підписав розпорядження Кабінету Міністрів № 886 про внесення змін до статуту НАК «Надра України», згідно з яким компанія отримала право на прийняття рішення про продаж або відчуження будь-яким іншим способом майна компанії передано засновником до її статутного фонду з врахуванням встановлених статутом обмежень. І в такий спосіб усунув перепони щодо існування обмежень вилучення державного майна із державної власності, закріпленої на той час у законодавстві України. 
Після цього Джарти, виконуючи відведену йому в чинному злочині роль, не зважаючи на те, що між Державним управлінням справами і Мінприроди ще не був підписаний акт прийому передачі комплексу будівель та споруд «Пуща-Водиця»  урочища "Межигір’я" і фактично вказане майно не перебувало на балансі Мінприроди, продовжуючи вчиняти злочинні дії за попередньою змовою із Ставицьким,  Януковичем та іншими особами, у тому числі з кола оточення останнього, відповідно до розробленого злочинного плану щодо заволодіння державним майном, 9 липня 2007 року, зловживаючи своїм службовим становищем, підписав довідку про погодження проекту постанови Кабінету Міністрів про передачу майна до статутного фонду НАК «Надра України» комплексу відпочинку урочища "Межигір’я" та будівель, розташованих по вулиці Володимирській, 34 та по вулиці Золотоворітській, 9 у місті Києві, які перебували у повному господарському віданні компанії, з метою нібито збільшення статутного капіталу НАК «Надра України» та ініціював перед Кабінетом Міністрів прийняття такого розпорядження.
У подальшому, 10 липня 2007 року між Державним управлінням справами і Мінприроди було підписано акт прийому передачі комплексу споруд урочища "Межигір’я", а наступного дня, тобто 11 липня 2007 року. Янукович, будучи службовою особою, що займає особливо відповідальне становище, зловживаючи наданими йому повноваженнями, діючи з корисливою метою, а саме, заволодіння державним майном в особливо великих розмірах підписав як прем’єр-міністр України розпорядження Кабінету Міністрів №521 про  передачу комплексу відпочинку урочища "Межигір’я" та будівель, розташованих по вулиці Володимирській, 34 та вулиці Золотоворітській, 9 у місті Києві до статутного капіталу НАК «Надра України».
3 вересня 2007 року Герасименко, будучи директором підконтрольного Януковичу ТОВ «МедІнвестТрейд», виконуючи відведену йому роль у злочинному плані з метою створення умов для укладання з НАК «Надра України» договору, звернувся з листом до приватного підприємства «Авто Експерт», яке на підставі сертифікату здійснювало оцінку майна про проведення оцінки ринкової вартості належних товариству нежитлових будівель за адресою у місті Києві: Паркова дорога, 3-5-7 (літера А, літера Б), які були обрані об’єктом обміну на комплекс відпочинку «Пуща-Водиця», урочища "Межигір’я".
6 вересня 2007 року оцінювачі «Авто Експерт»  передали ТОВ «МедІнвестТрейд» в особі Герасименка висновок про вартість нежитлових приміщень за адресою: місто Київ, Паркова дорога 3-5-7 (літера А, літера Б). У свою чергу голова правління НАК «Надра України» Ставицький, діючи на виконання злочинного плану Януковича на право заволодіння майном в особливо великих розмірах, синхронно зі співучасниками злочину Герасименком, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою забезпечення укладення з ТОВ «МедІнвестТрейд» договору міни та створення умов нібито обміну рівноцінних об’єктів ухвал 27 серпня 2007 року з ПП «Авто Експерт» за таким-то договором на проведення оціночних робіт ринкової вартості, яке передавалось до статутного капіталу НАК "Надра України", а саме, будівлі №34 по вулиці Володимирській та будівлі №9 по вулиці Золотоворітській у місті Києві, а також будівель, споруд та іншого майна комплексу відпочинку «Пуща-Водиця»  урочища "Межигір’я", розташованого за адресою: Київська область Вишгородський район село Нові Петрівці.
3 вересня 2007 року оцінювачі «Авто Експерт» виконали та передали НАК "Надра України" в особі Ставицького висновок про вартість будівель, споруд та іншого майна комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я", розташованого в селі Нові Петрівці. 
Крім того, Ставицький, діючи на виконання єдиного плану вчинення злочину, розробленого Януковичем, зловживаючи наданим йому службовим становищем, достовірно знаючи, що зазначені об’єкти фактично не передані до статутного капіталу НАК "Надра України", не очікуючи їх передачі, бажаючи в найкоротші строки досягнути бажаного для Януковича результату, власноручно як голова компанії підписав лист від 29 серпня 2007 року до Новопетрівського сільського голови з клопотанням про присвоєння будівлям та спорудам комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я" поштової адреси, яка була необхідна для одержання компанії свідоцтва про право власності на об’єкти нерухомості. 
На виконання зазначеного звернення не встановлені слідством особи, діючи на виконання злочинного плану Януковича, чинили тиск на заступника голови Новопетрівської сільської ради, який виконував ці функції на громадських засадах і не мав права підписувати офіційні документи, та примусили його підписати виготовлене підробне рішення виконавчого комітету від 4 вересня 2007 року  №175 про присвоєння вказаним будівлям та спорудам поштової адреси у селі Нові Петрівці, назвавши це вулицею Івана Франка, 19.  На підставі підробленого  зазначеного рішення Новопетрівської сільської ради видано НАК "Надра України" свідоцтво про право власності на зазначені будівлі, яке того ж дня було зареєстровано у КП Вишгородського БТІ.
Продовжуючи свої злочинні дії, Ставицький, зловживаючи своїм службовим становищем, достоіменно знаючи, що фактично будівлі і споруди комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я" не передані до НАК "Надра України" і на них відсутні документи щодо права власності з метою подальшої передачі підконтрольним Януковичу суб’єктам господарювання під керівництвом осіб з його близького оточення. Діючи відповідно до злочинного плану Януковича, за попередньою змовою виконуючи свою роль у вчиненні злочину, 13 вересня 2007 року ініціював проведення засідання членів правління компанії для одержання погодження керівних органів на відчуження зазначених будівель.
Того ж дня під головуванням Ставицького відбулось засідання членів правління НАК "Надра України", яке уповноважене приймати рішення про відчуження майна компанії, на якому Ставицький, діючи відповідно до узгодженого злочинного плану  в інтересах Януковича, зловживаючи своїм службовим становищем, не маючи жодних повноважень та правових підстав, оскільки навіть будівлі не перебували на балансі НАК "Надра України", це фактично лише відбулось 21 вересня 2007 року, поставив на голосування питання щодо обміну комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» на три нежитлові будинки по вулиці Паркова дорога, 3-5-7 (літера А, літера Б), що належали ТОВ «МедІнвестТрейд». 
Як наслідок, членами правління, які не були обізнані про злочинні наміри Ставицького, було вирішено погодити вказаний обмін та внести наведене питання на розгляд спостережної ради НАК "Надра України", після чого було складено протокол засідання від 13 вересня 2007 року № 22, підписаний членами правління НАК "Надра України" та Ставицьким.
21 вересня 2007 року між НАК "Надра України" в особі голови правління Ставицького і Мінприроди в особі заступника міністра Глазунова на підставі розпорядження Кабінету Міністрів від 11.07.2007 року № 521 та від 25.07.2007 року № 585, підписаних особисто Януковичем, було затверджено акт приймання передачі, відповідно до якого комісія НАК "Надра України" прийняла до статутного капіталу НАК "Надра України" комплекс будівель та споруд комплексу відпочинку «Пуща-Водиця».
Таким чином, тільки 21 вересня 2007 року у НАК "Надра України" виникли правові підстави для прийняття рішення щодо відчуження зазначеного майна, а також присвоєння йому поштової адреси та реєстрації права власності.
Того ж дня на засіданні спостережної ради НАК "Надра України" під час доповіді, діючи в інтересах Януковича та на виконання спільного злочинного плану та зловживаючи службовим становищем, Ставицький обгрунтував рішення про необхідність відчуження вказаного майна тим, що зазначені будівлі та споруди не задіяні та не можуть бути задіяні у виробничій діяльності НАК "Надра України". Після цього Ставицький виніс на розгляд спостережної ради НАК "Надра України" питання щодо відчуження комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» шляхом обміну на житлові будинки, розташовані в місті Києві по адресам, які я називав. За результатами голосування члени спостережної ради НАК "Надра України", які не були обізнані про злочинні наміри Ставицького, надали згоду на відчуження вказаного  майна. 
21 вересня 2007 року Ставицький як голова правління  компанії звернувся до комунальних підприємств Вишгородського БТІ з листом про оформлення права власності на два окремі об’єкти, що передані до статуту компанії, а саме, на будівлі та споруди комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» по вулиці Івана Франка, 19 у селі Нові Петрівці та будинку №23-а по вулиці Межигірській, які входили до складу комплексу відпочинку.
На виконання листа Ставицького Вишгородське БТІ оформило та видало НАК "Надра України" свідоцтво про право власності на вказані об’єкти.
Продовжуючи виконувати відведену йому роль у злочинному плані Януковича щодо заволодіння державним майном в особливо великих розмірах, діючи в його інтересах, Ставицький, достовірно знаючи про протиправний характер цієї угоди, 25 вересня 2007 року особисто підписав як голова правління НАК "Надра України" договір міни № 312/7 з ТОВ «МедІнвестТрейд» в особі директора Герасименка. Згідно з укладеним договором міни «Надра України» передало ТОВ «МедІнвестТрейд» будівлі, споруди та інше майно комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я", розташовані в селі Нові Петрівці, вартістю 91 мільйон 771 тисяча 620 гривень, хоча його справжня ринкова вартість становила 538 мільйонів 900 тисяч гривень, та будинок по вулиці Межигірській, 123-а в селі Нові Петрівці балансовою вартістю 147 тисяч 246 гривень, хоча його справжня ринкова вартість становила 1 мільйон 192 тисячі гривень. А в замін одержали від товариства нежитлові приміщення, розташовані в місті Києві по вулиці Паркова дорога, 3-5-7 за штучно завищеною експертами ПП «Авто Експерт» вартістю 93 мільйони 115 тисяч 419 гривень, хоча їх справжня ринкова вартість була в два рази менше і становила 40 мільйонів 781 тисяч 792 гривні. Після цього Ставицький, завершуючи свою роль у виконанні спільного злочинного плану,  29 вересня 2007 року особисто підписав з ТОВ «МедІнвестТрейд» в особі Герасименка акти приймання передачі нерухомого майна відповідно до укладеного договору міни. 
Одержавши у власність будівлі та споруди комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» по вказаних адресах, Герасименко, продовжуючи діяти узгоджено з Януковичем та іншими співучасниками злочину, спрямованих на заволодіння державним майном в особливо великих розмірах в інтересах останнього,  5 жовтня 2007 року зареєстрував право власності на вказані будівлі Вишгородським БТІ. 17 жовтня 2007 року для реалізації злочинного плану Януковича в частині отримання судового рішення, яке б визнавало правомірним право власності на нерухоме майно урочища "Межигір’я", директор ТОВ «МедІнвестТрейд» Герасименко звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до НАК "Надра України" про визнання недійсним договору міни від 25 вересня 2007 року з підстав начебто неналежності майна відповідачеві та водночас виготовив заперечення від імені НАК "Надра України".
Як наслідок, рішення Господарського суду від 22 жовтня 2007 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «МедІнвестТрейд» відмовлено, чим визнано право власності на нього за цим товариством. У подальшому 19 листопада 2007 року ТОВ «МедІнвестТрейд» в особі Герасименка на підставі двох договорів купівлі продажу продав підконтрольному Януковичу ТОВ «Танталіт»  в особі директора товариства Литовченка будинок № 123-а, розташованого по вулиці Межигірській в селі Нові Петрівці за 179 тисяч 938 гривень та нерухоме майно комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я", розташованого по вулиці Івана Франка, 19 за 89 мільйонів 303 тисячі 560 гривень при справжній сукупній риночній вартості цього майна 540 мільйонів 92 тисячі гривень.
Придбавши за участю Ставицького та інших осіб об’єкту нерухомості, директор ТОВ «Танталіт», директор Литовченко, діючи на виконання злочинного плану Януковича, приблизно у серпні 2008 року звернувся до Вишгородської ОДА з клопотанням про укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташовувались зазначені об’єкти нерухомості, та яка була необхідна для їх обслуговування. На підставі вказаного клопотання 2 жовтня 2008 року між Вишгородською ОДА та ТОВ «Танталіт»  в особі Литовченка було укладено договір оренди, згідно з яким ТОВ «Танталіт» одержало в довгострокову оренду на 49 років земельну ділянку площею 128,28 гектарів землі, розташованого в урочищі "Межигір’я" на території Новопетрівської сільської ради.
30 жовтня 2008 року на виконання злочинного плану Януковича щодо формування суспільної думки про правомірність його подальшого проживання на території вказаного комплексу відпочинку між ТОВ «Тантоліт» в особі Литовченка і Януковичем укладений договір купівлі продажу останнім будинку № 20 за 15 мільйонів гривень.
4 березня 2009 року між Вишгородською ОДА  в особі першого заступника голови, обізнаність якого зі злочинними намірами не встановлена, та Януковичем в особі представника Пашніна укладено договір оренди земельної ділянки в урочищі "Межигір’я" площею 1,77 гектара, на яких було розташовано будинок № 20 та яка була необхідна для його обслуговування.
2 березня 2010 року між Вишгородською ОДА в особі голови, обізнаність якого зі злочинними намірами не встановлено, та Януковичем в особі представника Пашніна укладено договір купівлі продажу земельної ділянки в урочищі "Межигір’я" площею біля 2 гектарів, на якій було розташовано будинок № 20 та яка була необхідна для його обслуговування, за 2 мільйони 614 тисяч при справжній його вартості в 10 мільйонів 300 тисяч гривень.
8 грудня 2011 року було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, відповідно до якого Вишгородська ОДА в особі Приходька, обізнаність якого зі злочинними намірами не встановлена, продала ТОВ «Танталіт» в особі директора Литовченка придбала земельну ділянку в урочищі "Межигір’я" площею 104,61 гектара за 104 мільйони 222 тисячі 308 гривень при дійсній ринковій вартості 450 мільйонів гривень, чим було доведено до кінця злочинний намір Януковича, спрямований на незаконне заволодіння державним майном. 
Таким чином, Янукович, зловживаючи своїм службовим становищем, будучи службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, за попередньою змовою з Джарти, Ставицьким, Герасименком та Литовченком, які зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи державним майном в особливо великих розмірах, комплексом будівель та споруд комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я" в Київській області селі Нові Петрівці.
Що стосується Клюєва в скоєнні цього злочину. Крім того, 14 лютого 2010 року Центральною виборчою комісією України за результатом повторних виборів Президента України, які відбулись 7 лютого 2010 року, оголошено про обрання Президентом України Януковича.
25 лютого на засіданні Верховної Ради України голова Конституційного суду привів Януковича до присяги Президента. Згідно зі статтею 102 Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України. Крім того, Президент України виконує інші владні повноваження, передбачені статтями 102 і 106 Конституції України.
Займаючи зазначену посаду, Янукович вирішив використати свої владні повноваження з порушенням складеної ним присяги, тобто не виконуючи конституційні обов’язки і дбати про благо вітчизни і добробут українського народу, відстоювати права і свободи громадян, додержуватись Конституції України, законів України та виконання своїх обов’язків в інтересах усіх співвітчизників. а насамперед, діяти у своїх власних інтересах, які полягали в своєму особистому, членів своєї сім’ї та найближчого оточення у незаконному збагаченні за рахунок ресурсів держави України та народу України.
В 2013 році у колишнього Президента Януковича виник умисел вчинення правочину з вищевказаним майном комплексом споруд "Межигір’я" у селі Нові Петрівці Київської області, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації відмивання доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування незаконного походження цього майна та факту володіння ним, право на таке майно, джерела його походження, а також приховування злочинного походження коштів, які щомісячно використовувались Януковичем на утримання цього майна та одночасно одержання ним як службовою особою неправомірної вигоди в особливо великих розмірах від Клюєва Сергія Петровича.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на легалізацію майна, одержаного злочинним шляхом, колишній Президент України Янукович вступив у попередню змову з раніше йому знайомими Клюєвим Сергієм Петровичем, Клюєвим Андрієм Петровичем та іншими особами. При цьому Янукович, спонукаючи Клюєва Сергія Петровича, Клюєва Андрія Петровича та інших осіб до вчинення дій щодо легалізації здобутого ним злочинним шляхом майна, використовував надані йому повноваження Президента України та вплив на Партію регіонів, а також бажання Клюєва Сергія Петровича та Клюєва Андрія Петровича і інших осіб надати Президенту Януковичу, який був наділений широкими владними повноваженнями, будь-які, у тому числі злочинні, послуги, грошові кошти та майно з метою одержання позитивного ставлення до останнього, сприяння у здобутті посад в органах державної влади та ведення бізнесу в Україні.
Янукович, Клюєв Сергій, Клюєв Андрій та інші не встановлені слідством особи розробили план дій, спрямованого на легалізацію майна, здобутого злочинним шляхом Януковичем та надання колишньому президенту Януковичу неправомірних вигод з метою приховування слідів злочину, унеможливлення повернення в державну власність комплексу будівель та споруд «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я", також земельних ділянок, на яких вони розташовані.
Клюєв Сергій Петрович, використовуючи належні йому та Клюєву Андрію Петровичу грошові кошти в сумі 146 мільйонів 629 тисяч 340 гривень, діючи спільно з Клюєвим Андрієм Петровичем та іншими не встановленим слідством особами, купує у Литовченка 100 відсотків частки в статутному капіталі ТОВ «Танталіт» з метою виведення засновників вказаного товариства Литовченка, який брав безпосередню участь в заволодінні Януковичем вказаним майном.
Далі. При цьому Клюєв Сергій Петрович, Клюєв Андрій Петрович та інші  особи, які з метою легалізації майна, здобутого злочинним шляхом Януковичем, передавали на вимогу останньому 146 мільйонів 629 тисяч 340 гривень ТОВ «Танталіт» за придбання 100 відсотків частки в статутному капіталі товариства без наміру реально здійснювати управління товариством «Танталіт», здійснювати з використанням товариства підприємницьку діяльність, так вони декларували. Володіння, користування та розпорядження майном, яке належало ТОВ «Танталіт», для використання вказаних коштів на потреби колишнього президента Януковича, надавали йому неправомірну вигоду в особливо великих розмірах за позитивне ставлення до них, сприяння одержання ними посад в органах державної влади та ведення бізнесу з використанням коштів державного бюджету України, а президент України Янукович одержав таким чином неправомірну вигоду.
Далі. Після набуття права власності  на 100 відсотків частки в статутному капіталі ТОВ «Танталіт» Клюєв Сергій Петрович, діючи спільно з Клюєвим Андрієм Петровичем та не встановленим слідством особами. надають колишньому президенту Януковичу неправомірну вигоду за позитивне ставлення до них, сприянні одержання ними посад в органах державної влади  та ведення бізнесу з використанням коштів державного бюджету України у вигляді надання колишньому президенту Януковичу права безоплатного користування  комплексом будівель та споруд «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я", які належали ТОВ «Танталіт», а також оплати витрат Януковича на електроенергію, газ, водопостачання та інші комунальні послуги при проживанні та користуванні вказаними будівлями та спорудами  на мільйони гривень.
Діючи відповідно до розробленого злочинного плану, 28 серпня 2013 року Клюєв Сергій Петрович в місті Києві уклав з ТОВ «Танталіт» в особі директора вказаного товариства Литовченка договір купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Танталіт», відповідно до якого Клюєв купує у ТОВ «Танталіт» 99,97 відсотків частки в статутному капіталі ТОВ «Танталіт» за 146 мільйонів 585 тисяч 340 гривень. В той же день Клюєв Сергій Петрович у місті Києві уклав договір з Литовченком купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Танталіт», відповідно до якого Клюєв купує у Литовченка решту, 0,3 відсотка частки в статутному капіталі ТОВ «Танталіт» за 44 тисячі гривень.
У період з 10.10.2013 року по 24.10.2013 року Клюєв Сергій Петрович перерахував на рахунок ТОВ «Танталіт» та Литовченка всю суму коштів, а саме, 146 мільйонів 629 тисяч 340 гривень у наступний спосіб: компанія «Слав Хандель», зареєстрована за адресою: Віпплінгерштрасе, 35, Відень, Австрія, власниками якої є Клюєв Сергій Петрович і Клюєв Андрій Петрович. Компанія «Vesment LTD» Британські Віргінські острови. зареєстрована за адресою: Віпплінгерштрасе, 35 , Відень, Австрія.
У період з 14.10.2013 року по 22.10.2013 року указані  компанії, діючи на виконання вказівок Клюєва, перерахували 10 мільйонів євро на рахунок ТОВ «Актив  Девелопмент Україна». У подальшому, в період з 14 жовтня 2013 року по 22 жовтня 2013 року зазначені вище кошти після конвертації у гривневий еквівалент з рахунку (вказуємо його номер) ТОВ «Актив  Девелопмент Україна», відкритий в ПАТ «КБ«Актив-Банк», були перераховані на відповідний рахунок, відкритий Клюєвим Сергієм Петровичем в тій же банківській установі, в сумі 111 мільйонів 40 тисяч гривень з призначенням платежу надання фінансової допомоги.
Після цього Клюєв Сергій Петрович, закумулювавши на своєму банківському рахунку кошти в сумі 146 мільйонів 629 тисяч 340 гривень, в тому числі отримані від ТОВ «Актив Девелопмент Україна» та внесені готівкою, перерахував їх на рахунок ТОВ «Танталіт» та на рахунок Литовченка з призначенням платежу переказ коштів згідно договорів купівлі продажу частки в статутному капіталі, сума відповідно до умов укладених договорів. 
Після цього Клюєв Сергій Петрович в період з серпня 2013 року по лютий 2014 року, діючи з Клюєвим Андрієм Петровичем та іншими не встановленими особами, набувши права власності на 100 відсотків частки в статутному капіталі ТОВ «Танталіт», одержавши реальну можливість розпоряджатись належним ТОВ «Танталіт» майном, а саме, перелік дуже великий. Я буду дуже довго перераховувати, включаючи, пробачте мене, місця загального користування. 
Передав колишньому президенту України Януковичу у безоплатне користування та почав здійснювати оплату комунальних платежів за проживання Януковича в будівлях та спорудах комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» урочища "Межигір’я" на мільйони гривень як на правомірну вигоду за позитивне ставлення до нього, Клюєва Андрія Петровича та не встановлених осіб, сприяння одержання ним посади в органах державної влади та ведення бізнесу з використанням коштів державного бюджету.
Таким чином, на сьогоднішній день органами досудового слідства інкримінується Клюєву Сергію Петровичу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною п’ятою статті 191, частиною третьою статті 209, частиною п’ятою статті 191 по іншим епізодам, частиною третьою статті 209, частиною п’ятою як співучасть через 27 – «розкрадання в особливо великих розмірах», частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 368 – «давання хабара», частиною четвертою статті 369 – «посередництво в даванні хабара», частиною п’ятою статті 368 та статтею 369 Кримінального кодексу України.
В зв’язку з цим Генеральний прокурор України, звертаючись до Верховної Ради, і я це підтримую зараз на засіданні комітету, просить розглянути це подання і дати згоду на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України Клюєва Сергія Петровича ( 19  серпня  1969 року народження,  українця, громадянина України, обраного народним депутатом України по виборчому округу №46  на чергових виборах народних депутатів України у 2014 році, який набув повноваження народного депутата України Верховної Ради України 8 скликання 27 листопада 2014 року). 
Розглянути це подання і дати згоду на затримання та арешт народного депутата (це другий пункт) Клюєва Сергія Петровича (1969 року народження, українця, громадянина України, народного депутата України Верховної Ради України 8 скликання від 27 листопада 2014 року).
Підписано це подання процесуальним керівником і підтримано Генеральним прокурором України Шокіним Віктором Миколайовичем.
Я закінчив.
ПИНЗЕНИК П.В. Володимир Павлович, у вас є клопотання про заслуховування ще якихось осіб на засіданні?
ГУЗИР В.П. Ні, у нас немає ніякого клопотання як суб’єкта сторони цього процесу.

ПИНЗЕНИК П.В. Шановні члени комітету, хто має запитання до Володимира Павловича за результатами доповіді? Будь ласка, Володимир Юрійович.
АРЕШОНКОВ В.Ю. У вашому поданні постійно присутні фрази – президент України Янукович, Клюєв С.П., Клюєв А.П. та інші не встановлені слідством особи. Що це за особи? Чи можуть вони бути встановлені під час проведення слідства? А для чого взагалі вони тут присутні?
Вибачте, може це таке дилетантське питання, але мені просто цікаво.
ГУЗИР В.П. Це цілком нормальне питання. Я буду відповідати як юрист. По-перше, якщо називаються два прізвища і не встановлені слідством особи, то це є кваліфікуючою ознакою якоїсь диспозиції статті. У нас же кримінальна відповідальність передбачена за групу осіб, за попередню змову та ще і за злочинну організацію. Це різні конструкції, різна відповідальність.
І в тому випадку, якщо слідчий, і в даному випадку я, не доповідає  членам регламентного комітету про те, що окрім цих осіб,  там є ще додаткові, а вони, я не виключаю, відповідаючи на ваше питання, будуть всі, а можливо і не всі встановлені в ході досудового слідства. При встановленні певної особи необхідно знову звертатись, тому що зростає обсяг обвинувачень. Таким чином це не реверанс, а просто юридична техніка. А щодо встановлення всіх осіб, то робота ведеться, намагаємось всіх встановити.
АРЕШОНКОВ В.Ю. Зрозуміло. Дякую.
ПИНЗЕНИК П.В. Будь ласка, Павло Миколайович.
КИШКАР П.М. Ви згадували про створення штучного спору між товариствами задля того, щоб право власності перейшло до Януковича. А чи розглядало слідство, які судді мали визначати цей вдаваний спір і чи не варто притягнути цих суддів до відповідальності?
ГУЗИР В.П. Я вам відповім, що дії суддів якби не охоплені умислом. Зрозуміло, що це був незаконний  спосіб узаконювання крадіжки. А питання, яке стосується суддів, воно досліджується, але воно не в цьому провадженні і не в межах цього клопотання. 
КИШКАР П.М. Тобто іде процес.
ГУЗИР В.П. Слідство дає оцінку і буде давати оцінку.
ПИНЗЕНИК П.В. Світлана Михайлівна. будь ласка.
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Скажіть, будь ласка, по першій справі ми давали згоду на притягнення до кримінальної відповідальності. Вона закрита?
ГУЗИР В.П. Ні. Світлана Михайлівна, вона не закрита. Я вам доповідаю, що у нас після того останнього засідання, коли розглядалось це питання, значно зріс обсяг обвинувачень. Таким чином, той епізод, про який я доповідав, а там було розкрадання державного майна, то просто зріс обсяг обвинувачень.
Кримінальна справа не закрита, вона розслідується. Просто я на той момент доповідав, виходячи з  обсягу доказів, які були. На сьогодні їх здобуто більше, обсяг обвинувачень збільшений. Тому ставиться питання про притягнення  Клюєва до кримінальної відповідальності, будемо говорити, за додатковими епізодами, які йому будуть інкримінуватись слідством, так і звичайно стоїть питання про запобіжний захід.
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Тоді у мене наступне питання.  Володимир Павлович, скажіть, будь ласка, чи на той час, коли ми розглядали  перший раз подання  до кримінальної відповідальності, чи розслідувалась ця справа і чому тоді на підставі цих двох справ ви не давали подання на затримання і  арешт народного депутата Клюєва Сергія Петровича?
ГУЗИР В.П. Просто на той час не було зібрано стільки доказів, як на сьогоднішній день я вам доповідав. Тому ці епізоди не вмінялись і відповідним чином не було поставлено питання про запобіжний захід.
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Тобто Генеральна прокуратура змогла за місяць знайти ще додаткові докази.

ГУЗИР В.П. Змогла здобути докази, які дають підстави обвинувачувати Сергія Петровича в обсязі, який я вам оголосив.
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Дякую. 
ПИНЗЕНИК П.В. Ще запитання.
ПАПІЄВ М.М. У мене є питання. 
ПИНЗЕНИК П.В. Будь ласка.
ПАПІЄВ М.М. У мене запитання більше до процесуального керуючого. Дивіться, я читаю сторінку 17, що факти вчинення народним депутатом Клюєвим кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 209, частиною п’ятою статті 369 Кримінального кодексу України, підтверджуються отриманими в  результаті досудового розслідування і далі ідуть покази свідка Клюєва. Чи відома вам така стаття 87 пункт шостий частини другої КПК, що покази свідка не можуть враховуватись в тій справі, де йому виноситься підозра? Ви в курсі?
ГУЗИР В.П. Я допоможу Олександру Юрійовичу. 87 стаття КПК говорить, що суд вправі не приймати до уваги, а те, що стосується слідства, в цій статті  не ведеться ніякої  мови. Таким чином, виходячи з положення кримінально-процесуального закону, той факт, що Сергій Петрович Клюєв був допитаний органами досудового слідства в якості свідка, а тепер його статус міняється, він не забороняє посилатись слідству на це як докази.
В тому випадку, я розумію про що ви говорите, якщо буде суд приймати рішення по суті справи, так, він має право не приймати як докази покази Клюєва як свідка.
ПАПІЄВ М.М. Тобто фактично тут так і іде мова, що людина допитувалась як свідок і прокуратура знала, що це та сама особа, яка має стати підозрюваною, і які мають бути підозри.
ГУЗИР В.П. Можливо прокуратура і не знала, але виходячи з особливості і статусу народного депутата.

ПАПІЄВ М.М. Пригадуєте, на попередньому слуханні ви посилались саме на цю статтю.
ГУЗИР В.П. Я пам’ятаю нашу розмову.  
ПИНЗЕНИК П.В. Будь ласка, ще запитання. 
Володимир Павлович, таке питання. Значить, коли ми розглядали попереднє подання Генеральної прокуратури про притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата Клюєва і народного депутата Мельничука, то ви у своєму висновку звертали увагу на те, що на думку комітету, відповідно до статті 218 Регламенту, потрібно вносити окреме подання на тимчасовий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, затримання, вірніше, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або як написано в Конституції арешт. 
Тим не менше Генпрокуратура знову вносить подання, в якому об’єднує питання притягнення до кримінальної відповідальності, затримання і арешт. Це принципова позиція Генеральної прокуратури і чим вона обгрунтовується?  Це посилання на які норми?
ГУЗИР В.П. Позиція така, що ми виходимо з норми 482 кримінально-процесуального закону і Закону «Про статус народного депутата» про те, що окреме кожне подання подається на притягнення, затримання і арешт, це не принципова позиція. 
ПИНЗЕНИК П.В. Чому не було виправлено в новому поданні?
ГУЗИР В.П. Я пам’ятаю, коли ми це все обговорювали. І пам’ятаю рішення комітету, і так голосувалось в залі окремо за притягнення, окремо за затримання, окремо за арешт. В зв’язку з цим у поданні воно і виділено, що пункт перший – притягнення, другий пункт – затримання і арешт.
ПИНЗЕНИК П.В. Це частина друга статті 218, що до кожного виду запобіжного заходу подається окреме подання. Це пряма цитата Регламенту і тому я запитую.
Наступне питання. Ми за результатами розгляду попереднього подання Генпрокуратури про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата Клюєва прийняли постанову. За змістом цієї постанови надається згода Генеральній прокуратурі України на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата Клюєва. Там не вказано, в якому кримінальному провадженні, по яким епізодам.
Яка потреба була внесення повторного подання з таким же самим змістом резолютивної частини? Дати згоду на притягнення до кримінальної відповідальності, коли така згода вже надана.
ГУЗИР В.П. Пояснюю. З’явилась в порівнянні з тим, що два місяці тому розглядали, додаткова кваліфікація. і ми просимо дати згоду на притягнення Клюєва за корупційні діяння, за відмивання. У такому випадку судова практика іде по цьому шляху. 
В тому випадку, якщо Верховною Радою давалась згода на притягнення до кримінальної відповідальності, а нам давалась тільки по 191, 364, то в такому випадку мова іде про те, що особа незаконно притягнута до кримінальної відповідальності (це така трактовка суду). І в зв’язку з цим постало питання, що в зв’язку з збільшенням обсягу звинувачення просити Верховну Раду надати згоду, щоб його притягли по цих статтях.
ПИНЗЕНИК П.В. Які є прецеденти виправдальних вироків в суді в зв’язку з тим, що не було надано окремої згоди по іншим епізодам?
ГУЗИР В.П. Я вам так зразу сказати не можу. Але виходячи з міжнародної практики, в тому випадку, якщо ставиться питання про видачу особи з закордону, про екстрадицію, по певній статті, і в ході розслідування виявляється, що необхідно ще додатково кваліфікувати ці дії, закон забороняє навіть при наявності інших злочинів, якщо особа в порядку екстрадиції передана сюди, інкримінувати ці статті.
Це можна накласти і на цю ситуацію з Клюєвим, тому що він перебуває за межами країни. 
ПИНЗЕНИК П.В. Значить, яку ми маємо ситуацію. Є Постанова Верховної Ради з абсолютно зрозумілим текстом, що надати згоду на притягнення до кримінальної відповідальності. І є вимоги частини восьмої статті 221 Регламенту, де написано, що рішення Верховної Ради про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України не переглядають. 
В мене є ще питання. В поданні міститься прохання про надання згоди  на тимчасове затримання і на арешт. Водночас немає окремого обгрунтування по цим двом видам запобіжного  заходу: по тимчасовому затриманню і триманню під вартою. Ви би не змогли сказати більш детально, в чому є потреба тимчасового затримання і в чому є потреба арешту?
ГУЗИР В.П. Процедура арешту передбачає дві дії: затримання і доставка протягом доби до суду для вирішення питання про арешт. Таким чином затримання і арешт являються двома невід’ємними діями. 
На сьогоднішній день Сергій Петрович Клюєв як народний депутат перебуває за межами країни, він оголошений в міжнародний розшук. В міжнародний розшук без затримання, на яке дає дозвіл суд, і з доставкою до суду для прийняття рішення про арешт являється неефективним. В зв’язку з цим і стоїть питання  про затримання, доставку до суду, а суд вже буде визнавати достатність наших аргументів на арешт.
ПИНЗЕНИК П.В. Останнє питання стосується подання. Якщо маєте можливість, то дайте відповідь, якщо ні, то ні. Було заявлено в прес-релізі Генеральної прокуратури про те, що Генеральна прокуратура вважає за необхідне  внесення змін до Регламенту Верховної Ради України для того, щоб усунути Комітет з питань Регламенту від процесу надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання і арешт. В мене в зв’язку з цим питання - це той самий проект закону, який мав розглядатись з подачі Януковича 16 січня чи ідеться про щось інше? 
ГУЗИР В.П. Ні. Ми про закони 16 січня навіть ніколи мови не вели. Я вам поясню, що Генеральна прокуратура не тільки говорила, ми дійсно розробили наші пропозиції, внесли депутатам як зміни до Регламенту. Це ніяк не кореспондується на період тих законів 16 січня.  

АРЕШОНКОВ В.Ю. Шановні колеги, я вас дуже прошу. У нас через 10 хвилин починається пленарне засідання, то давайте зараз обговоримо, коли ми продовжимо засідання комітету.  
ПИНЗЕНИК П.В. Є конструктивна пропозиція. Ми в будь-якому випадку вимушені перерватись, оскільки о 10 годині починається пленарне засідання. Я пропоную зібратись в перерві між пленарними засіданнями з 14 до 16 години або завтра. Я все ж таки пропоную зібратись під час перерви о 14.15., а зараз зробити перерву в роботі нашого засідання комітету.
Які ще будуть пропозиції?
АРЕШОНКОВ В.Ю. Давайте. Немає проблем.
ПИНЗЕНИК П.В. Тоді продовжимо з запитань до виконуючого обов’язки Генерального прокурора України, а потім вже підемо за процедурою.
Добре, тоді зустрічаємось тут о 14.15.

ПРОДОВЖЕННЯ засідання Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України

30 червня 2015 року 
                                                                                    14 година 30 хвилин

Веде засідання перший заступник Голови Комітету Пинзеник П.В.

ПИНЗЕНИК П.В. Шановні колеги, на засіданні присутні 6 народних депутатів. Кворум є. Пропоную продовжити розгляд питання про подання, підтримане та внесене до Верховної Ради України Генеральним прокурором України Шокіним В.М. від 16 червня 2015 року, "Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України Клюєва Сергія Петровича". 
Ми перервали наш розгляд на етапі ставлення питань до Генерального прокурора України, який представляв подання на засіданні комітету. Ще будуть запитання до Генерального прокурора або до процесуального керівника? Якщо немає, то пропоную перейти до наступного етапу розгляду. 
В матеріалах, які роздані членам комітету, є пояснення народного депутата Клюєва. Народний депутат Клюєв офіційно повідомлявся листом про дату і час проведення засідання. На засіданні він відсутній. Водночас пояснення містить клопотання про надання слова адвокату для надання відповідних пояснень. Якщо немає заперечень, пропоную надати слово адвокату, визначити ліміт часу.
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. У мене запитання, де депутат Сергій Петрович Клюєв? 
ПИНЗЕНИК П.В. Хороше запитання. Де депутат Сергій Клюєв, мені наразі про це нічого не відомо. 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. А чому ми маємо слухати адвоката, якщо його без поважної причини немає. 
ПИНЗЕНИК П.В. Немає інформації ні про причини відсутності, ні про їх поважність чи неповажність. 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. А Генеральна прокуратура знає де знаходиться народний депутат Сергій Петрович Клюєв? 
ГУЗИР В.П. Генеральна прокуратура стверджує про те, що Сергій Петрович перейшов на нелегальний стан, і місцезнаходження його на даний момент невідомо. 
І доречне питання. Є у нас клопотання, яке підписане від імені народного депутата Клюєва, реєстраційний номер і дата стоїть 25.06.2015 року. У зв'язку із цим у мене викликає глибокий сумнів про достовірність цього реєстраційного номера і те, що сам пан Клюєв підписав це пояснення. Тому, я думаю, було б доречним не приймати це до уваги. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Якщо він на нелегальному стані, звідки знав Голова Верховної Ради адресу, щоб надіслати йому це? Тоді Голова Верховної Ради знає, а Генеральна прокуратура не знає? 
ГУЗИР В.П. Генеральна прокуратура, можливо, і знає, але ж він весь час мігрує. Ви ж ставите питання на даний момент, де він є, то відповісти певним чином я не можу. 
ЄФРЕМОВА І.О. А адвокат знає, де знаходиться пан Клюєв?
СУХОВ Ю.М. Я не уповноважений це коментувати. Тому я не можу дати відповідь на це запитання. 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Ну а я не уповноважена слухати адвоката. 
ПИНЗЕНИК П.В. Є пропозиція визначитися із тим, що відноситься до наших повноважень. Розшук народного депутата Клюєва навряд чи відноситься до наших повноважень. 
ЄФРЕМОВА І.О. А ми його і не розшукуємо. 
ПИНЗЕНИК П.В. А що відноситься до наших повноважень? Визначитися щодо можливості розгляду питання і порядку подальшого розгляду питання щодо надання чи не надання слова адвокату. 
Далі. Що стосується листування з народним депутатом. Воно здійснюється через відповідні підрозділи Апарату Верховної Ради, передається через експедицію. Можливості і повноважень перевіряти дійсність підпису народного депутата, щодо цього в комітету немає ні повноважень, ні права. Тому прошу висловитися щодо порядку подальшого розгляду.
Михайле Миколайовичу, прошу.
ПАПІЄВ М.М. Дякую.
Шановні колеги, знову ж таки наголошую, що якщо ми не знаємо, як вчиняти, треба вчиняти за законом. Стаття 220-а, частина перша передбачає: "На засідання комітету запрошується особа, щодо якої внесене подання". На засідання запрошувався Сергій Петрович? Запрошувався. А далі є фраза: "Відсутність зазначеної запрошеної особи на засіданні відповідного комітету без поважних причин не є перешкодою для розгляду питань і прийняття рішення комітету". У нас є сьогодні документ, який би підтверджував поважність відсутності Сергія Петровича? 
ПИНЗЕНИК П.В. Всі документи, які є, вони є в матеріалах справи. 
ПАПІЄВ М.М. У нас в матеріалах є документ, який підтверджує, що з поважної причини відсутній Сергій Петрович Клюєв? Якщо немає, нам треба, за законом, продовжити розгляд цього питання без присутності зазначеної особи.  Це однозначно Регламент Верховної Ради передбачає. 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Михайле Миколайовичу, в Регламенті записано, що народні депутати зобов'язані слухати адвоката? 
ПАПІЄВ М.М. Це визначає комітет. "У разі необхідності комітет може послухати пояснення осіб за клопотанням особи, щодо якої внесено подання". У нас є клопотання особи? Є. І ми шляхом голосування будемо визначатися. Це норма закону. 
ПИНЗЕНИК П.В. Абсолютно вірно.
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Визначайтесь. 
ЄФРЕМОВА І.О. Дивно, людини в Україні немає, а клопотання є. 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Так, це якийсь сюрреалізм. Він в розшуку, клопотання є, адреса є, спілкування є. Я не розумію, де я знаходжуся. 
ПИНЗЕНИК П.В. Колеги, мені здається, ми витрачаємо забагато часу на обговорення цього питання. Ми могли би визначити порядок подальшого розгляду, регламент подальшого розгляду, скільки часу нам на це потрібно, і, можливо, тоді швидше пройде цей етап. 
Які ще є пропозиції щодо заслуховування адвоката, щодо розгляду за відсутності Клюєва? 
ПАПІЄВ М.М. Є норма закону, яка це передбачає. 
ПИНЗЕНИК П.В. Що саме передбачає? 

ПАПІЄВ М.М. У 218-й, 219-й, 220-й статтях Регламенту Верховної Ради передбачено, що ми слухаємо не народного депутата України, а його адвоката. 
Я хочу це з'ясувати, щоб ми приймали абсолютно зважене, законне рішення. 
ПИНЗЕНИК П.В. Передбачено в Регламенті тільки одне: за клопотанням особи, щодо якої внесено подання, можуть заслуховуватися інші особи. Це не має значення, адвокат чи не адвокат. 
Нам потрібно вирішити одне: чи хочемо ми заслуховувати, чи не хочемо. Це виключно наше рішення. 
Олег Васильович.
КУПРІЄНКО О.В. Шановні колеги, комітет вже розпочався, тут присутні сторонні особи, які поки що не визначені комітетом як особи, яких ми будемо заслуховувати. Чому вони присутні на засіданні комітету, наразі не відомо. Журналісти присутні, я розумію, у нас відкрите засідання комітету, вони запрошені, вони засоби масової інформації. 
І щодо клопотання, яке нам передав Клюєв. 
ПИНЗЕНИК П.В. Колеги, то давайте вирішувати щодо клопотання. 
КУПРІЄНКО О.В. Спочатку треба вирішити щодо клопотання, а вже потім допускати на засідання комітету. 
ПИНЗЕНИК П.В. Я про те й кажу.
Колеги, давайте вирішувати. Бо ми багато чого наговорили, і що? Давайте ставити на голосування пропозицію про що? 
ПАПІЄВ М.М. Є клопотання особи, треба ставити його на голосування і все. 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Павле Васильовичу, будь ласка, ставте на голосування народних депутатів. 

АРЕШОНКОВ В.Ю. У мене запитання, чи є щось у адвокатів нове повідомити, крім того, що викладено тут? В поясненні достатньо детально і ґрунтовно викладено позицію.
КУПРІЄНКО О.В. З юридичної точки зору. У поданні прокуратури все викладено і розписано по полочках: що, де, куди і як. Вислуховувати юридичні думки адвоката про те, що там написано, чи є доцільність? На мою думку, немає такої доцільності. Незрозумілих питань по цьому поданню особисто я як юрист не бачу. 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Нехай в суді змагаються один з одним. 
КУПРІЄНКО О.В. У будь-якому випадку пояснення адвоката в залі ніхто слухати не буде. Зал буде визначатися і вирішувати, що робити з цим поданням. 
ПИНЗЕНИК П.В. Михайле Миколайовичу, будь ласка. 
ПАПІЄВ М.М. Шановні колеги, ви пригадуєте, Володимир Павлович був присутній на засіданні комітету, на попередньому засіданні комітету було клопотання Сергія Петровича Клюєва, що в закритому режимі заслухати ще аргументацію, скажемо так, сторони народного депутата України. Ми тоді комітетом відмовили в такому слуханні. Просто щоб не було звинувачення, що ми не даємо висловити позицію, треба встановити якийсь обмежений регламент і все ж таки, я думаю, надати слово, щоб ні преса, ні інші учасники цього процесу не могли звинуватити нас, що ми обмежили когось у праві висловити позицію. Але треба встановити чіткий регламент: 5 хвилин, не більше 10 хвилин. 
ПИНЗЕНИК П.В. Ще які думки є?
Поки що сформульовані дві альтернативи: перша полягає в тому, щоб відмовити в клопотанні щодо заслуховування адвокатів; друга полягає в тому, щоб погодитися з цим проханням і встановити регламент 5 або 10 хвилин. Я правильно формулюю пропозиції, які були висловлені? 
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Правильно.

ПИНЗЕНИК П.В. В порядку надходження. Перша пропозиція полягала в тому, щоб відмовити в клопотанні про надання слова адвокату в ході розгляду питання на засіданні комітету. Хто за цю пропозицію, прошу голосувати. Хто проти? Один. Хто утримався? Троє. Рішення прийнято більшістю голосів присутніх.  Дякую. 
ЄФРЕМОВА І.О. Що нам дали попередні покази адвокатів? Нічого. Ми просто затягували час. 
ПИНЗЕНИК П.В. Отже, що ми маємо станом на сьогодні? На сьогодні ми заслухали Генеральну прокуратуру України, поставили запитання, вирішили питання щодо клопотання, ознайомилися із письмовими поясненнями, які є в матеріалах. Які будуть пропозиції щодо подальшого розгляду? 
КИШКАР П.М. Приймати рішення. 
ПИНЗЕНИК П.В. Якщо немає інших пропозицій, пропоную зробити перерву в засіданні, в ході якої ознайомитися із проектом рішення, провести нараду, і зібратися тут через 10-15 хвилин.
ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Через 10 хвилин. 
ПИНЗЕНИК П.В. Через 10 хвилин. Є згода на це? Оголошуємо перерву у засіданні. Дякую. 
Я запрошую членів комітету до мене в кабінет. 

ПІСЛЯ ПЕРЕРВИ
ПИНЗЕНИК П.В. Шановні колеги, шановні присутні! Продовжуємо засідання комітету після перерви. В ході перерви членами комітету напрацьовано проект рішення комітету, який я зараз і зачитаю. Після чого ми при потребі його обговоримо і будемо визначатися щодо рішення. 
Отже, проект рішення про подання "Про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та арешт народного депутата України Клюєва Сергія Петровича", підтримане та внесене до Верховної Ради України Генеральним прокурором України Шокіним В.М. від 16 червня 2015 року,  № 01/34 вихідний – 15. (Текст проекту рішення додається).
Є потреба в обговоренні чи можемо голосувати? 
ПАПІЄВ М.М. Є потреба усунути тільки технічні питання. Ми якраз обговорювали це на нараді. Сторінка 2 останній абзац, тут "закону про статус", треба повністю вказати "Закону "Про статус народного депутата України". 
ПИНЗЕНИК П.В. Так, це технічна помилка.
ПАПІЄВ М.М. Сторінка 3 другий абзац знизу, тут ідуть слова Клюєва Сергія Петровича, які ми переказуємо, треба їх додати до попереднього абзацу, щоб вони не сприймалися як якась окрема думка, щоб воно було як продовження. 
ПИНЗЕНИК П.В. Зрозуміло. 
ПАПІЄВ М.М. І стосовно того, що ви зараз сказали. Сторінка 6 другий абзац знизу, "органів досудового слідства" додати. Це технічні правки.
ПИНЗЕНИК П.В. Так, я зачитав, але слово "слідство" випало в тексті. 
З цими технічними правками до проекту рішення в тій редакції, в якій було зачитано, ми можемо ставити на голосування цей висновок? 
Хто за затвердження проекту рішення і висновку, що до нього додається, прошу голосувати. Проти? Утримався? Одноголосно. Дякую.
Цей висновок ми направимо до Верховної Ради України. Можемо передати і Генеральній прокуратурі для роботи. 
ГУЗИР В.П. Дякую. 
Верховна Рада висловиться, що достатньо один раз притягнути до кримінальної відповідальності, нам цього буде досить. Але це вже буде як закон, і суд зрозуміє це все. 
Дякую вам.