До реєстр. № 1311
від 09.12.2014

          ВЕРХОВНА РАДА УКРАЇНИ

ВИСНОВОК

на проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реалізації права законодавчої ініціативи», внесений народними депутатами України Чумаком В.В., Продан О.П., Новак Н.В., Різаненком П.О., Агафоновою Н.В., Дідичем В.В., Бєльковою О.В., Геращенко І.В., Матвієнком А.С. (реєстр. № 1311 від 09.12.2014) 

Комітет на засіданні 18 березня 2015 року (протокол № 11), на виконання доручення Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. від 10 грудня 2014 року, розглянув на відповідність оформлення та реєстрації законопроекту вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України і прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та по суті правового змісту проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реалізації права законодавчої ініціативи», внесений народними депутатами України Чумаком В.В., Продан О.П., Новак Н.В., Різаненком П.О., Агафоновою Н.В., Дідичем В.В., Бєльковою О.В., Геращенко І.В., Матвієнком А.С. (реєстр.
№ 1311 від 09.12.2014), висновки комітетів з питань запобігання і протидії корупції від 24 грудня 2014 року (лист № 04-19/17-4811), з питань правової політики та правосуддя від 11 лютого 2015 року (лист № 04-29/22-664 (38032), а також висновок Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України за № 16/3-251/1311 від 23 лютого 2015 року.
Основною метою проекту Закону, як зазначають його автори, є систематизація та узгодження процедур, пов’язаних з реалізацією права законодавчої ініціативи суб’єктами права законодавчої ініціативи.
Для забезпечення цієї мети поданим законопроектом пропонуються зміни:
- до статті 12 Закону України «Про статус народного депутата України», якими передбачається, що «народні депутати мають право законодавчої ініціативи, яке реалізується у порядку визначеному законом про регламент Верховної Ради України»;
- до статей 22, 89, 90, 99, 114, 115 Регламенту Верховної Ради України, якими змінюються окремі положення щодо переліку суб’єктів права законодавчої ініціативи та форми реалізації ними такого права, вимог до оформлення законодавчих ініціатив, порядку відкликання законодавчих ініціатив, порядку розгляду законопроектів в першому читанні (рішення за наслідками такого розгляду), особливостей процедури повторного першого читання законопроекту.
Відповідно до частини четвертої статті 93 Регламенту Верховної Ради України Комітет зазначив, що проект Закону подано на реєстрацію з дотриманням вимог Регламенту Верховної Ради України, однак в оформленні супровідних документів до законопроекту містяться окремі недоліки техніко-юридичного характеру, зокрема: відповідно до пункту 2 частини першої статті 91 Регламенту Верховної Ради України у пояснювальній записці має бути розділ «обґрунтування очікуваних соціально-економічних, економічних, правових та інших наслідків застосування проекту закону після його прийняття», який відсутній у поданій пояснювальній записці до поданого проекту Закону.

По суті правового змісту запропонованих змін Комітет зазначив. 
Відповідно до частини першої статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України, Кабінету Міністрів України. Таким чином конституційні норми містять виключний перелік суб’єктів права законодавчої ініціативи. При цьому таке право для народних депутатів України встановлено незалежно від їх належності до депутатської фракції (депутатської групи). 
В розвиток вказаних конституційних положень Закон України «Про статус народного депутата України», який, зокрема визначає статус (права, обов'язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, у частині першій статті 12 визначає форму реалізації народним депутатом України визначеного Конституцією України права законодавчої ініціативи. 
Внесенням змін до статті 12 Закону України «Про статус народного депутата України» автори законопроекту пропонують встановити норму, відповідно до якої народні депутати України реалізують своє право законодавчої ініціативи в порядку встановленому законом про регламент Верховної Ради України.
В свою чергу, у підпункті 2 пункту 2 розділу І законопроекту пропонується внести зміни до статті 89 Регламенту Верховної Ради України проекту, якими передбачається, що право законодавчої ініціативи в частині подання проектів законів реалізується суб’єктами права законодавчої ініціативи – народними депутатами України, які є членами депутатської фракції (депутатської групи) за ініціативою відповідної депутатської фракції (депутатської групи) та народними депутатами України – членами комітету чи тимчасової спеціальної комісії за ініціативою відповідного комітету або на виконання доручення Верховної Ради України, а також народними депутатами України у кількості, яка становить не менше половини складу найменшої депутатської фракції, що сформована протягом першої сесії. Наголошуємо, що запропоновані зміни суперечать положенням частини третьої статті 22 та частини першої статті 93 Конституції України в яких встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22), право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України (частина перша статті 93).
Таким чином відповідно до запропонованих змін один народний депутат України чи декілька народних депутатів України не можуть реалізувати встановлене частиною першою статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи через внесення до Верховної Ради України проектів законів.
З одного боку запропонованими змінами вдасться оптимізувати законодавчий процес, оскільки внесення проектів законів до Верховної Ради України відбуватиметься відповідно до певної узгодженої позиції депутатської фракції (депутатської групи), комітету чи комісії Верховної Ради України.
З іншого боку, за умови прийняття таких змін, наприклад, народний депутат України, що не входить до складу жодної депутатської фракції (депутатської групи) не зможе реалізувати свого права щодо внесення того чи іншого проекту закону. Разом з тим Конституційний Суд України в рішенні № 17-рп/98 від 3 грудня 1998 року у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України «Про внесення змін до Регламенту Верховної Ради України» (справа про утворення фракцій у Верховній Раді України) зазначив, що всі народні депутати України мають рівні права, які не можуть бути обмежені за належність чи неналежність до будь-яких депутатських груп (фракцій).
Про суперечність запропонованих змін до статті 89 Регламенту Верховної Ради України статтям 22, 93 Конституції України у своєму висновку зазначає також Комітет з питань правової політики та правосуддя.
Зміни до частини першої статті 22 Регламенту Верховної Ради України передбачають, що відхилена пропозиція до проекту порядку денного сесії Верховної Ради України не позбавляє права повернення до питання про включення законопроекту до порядку денного сесії на наступних пленарних засіданнях. 
Окремі зміни до Регламенту Верховної Ради України, зокрема, до
 статті 114 є редакційно невдалими. Так, пунктом 3 частини першої вказаної статті передбачено, що за наслідками розгляду законопроекту в першому читанні Верховна Рада України може прийняти рішення про повернення законопроекту суб'єкту права законодавчої ініціативи на доопрацювання або направлення його до головного комітету для підготовки на повторне перше читання, визначивши при цьому основні положення, принципи, критерії, яким повинен відповідати доопрацьований законопроект чи його структурні частини, натомість не змінюючи зміст і суть цієї норми, автори законопроекту просто розділяють даний пункт на два пункти того ж змісту. 
Також не зрозумілою залишається пропозиція, відповідно до якої законопроект, повернений суб’єкту права законодавчої ініціативи на доопрацювання, вважається таким, що знятий Верховною Радою України з розгляду. Постає питання, для чого Верховна Рада України направляє законопроект на доопрацювання, якщо він вже знятий з розгляду.
Окремі запропоновані до Регламенту Верховної Ради України зміни заслуговують на увагу, оскільки повернення до Конституції України 1996 року потребувало зміни до Регламенту Верховної Ради України (для приведення положень Регламенту Верховної Ради України до вимог Конституції України було прийнято Закон України № 2600-VІ від 08.10.2010). Однак 21 лютого 2014 року у зв’язку з тим, що повернення до Конституції України 1996 року та скасування конституційної реформи 2004 року відбувалось в неконституційний спосіб, Верховною Радою України було прийнято Закон України № 742-VІІ «Про відновлення дії окремих положень Конституції України». З того часу минуло більше року, та дотепер необхідні зміни до Регламенту Верховної Ради України, які би відповідали конституційним нормам не внесено.
Водночас, 24 грудня 2014 року Комітетом було запропоновано створення робочої групи з підготовки пропозицій щодо внесення змін до Регламенту Верховної Ради України. Тому окремі запропоновані у поданому законопроекті (реєстр. № 1311) зміни до Регламенту Верховної Ради України можуть бути розглянуті цією робочою групою під час підготовки нової редакції Регламенту Верховної Ради України.
Комітет з питань правової політики та правосуддя за результатом опрацювання законопроекту дійшов висновку, що проект Закону (реєстр.
№ 1311) в частині запропонованих змін суперечить положенням Конституції України (статті 22, 93). 
В узагальнюючому висновку Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України йдеться, що за результатами розгляду у першому читанні законопроект може бути прийнятий за основу з наступним врахуванням висловлених зауважень і пропозицій.
Виходячи з вищезазначеного, керуючись положеннями пункту 1 частини першої статті 111, пункту 3 частини першої статті 114 Регламенту Верховної Ради України, Комітет прийняв рішення ухвалити висновок та рекомендувати Верховній Раді України за наслідками розгляду проекту Закону України (реєстр. № 1311 від 09.12.2014) в першому читанні повернути його суб’єктам права законодавчої ініціативи на доопрацювання.
Проект Постанови Верховної Ради України додається.
Співдоповідачем від Комітету на пленарному засіданні Верховної Ради України визначено першого заступника голови Комітету.

Перший заступник 
голови Комітету				   	                    П.В.ПИНЗЕНИК