До реєстр. № 3644
від 12.06.2020

          ВЕРХОВНА РАДА УКРАЇНИ

ВИСНОВОК

на проект Закону України «Про внесення змін до статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», внесений народними депутатами України – членами Комітету з питань Регламенту, депутатської
етики та організації роботи Верховної Ради України Кальченком С.В., Культенком А.В., Савченко О.С., Гринчук О.А., Фроловим П.В.,
Синюткою О.М. (реєстр. № 3644 від 12.06.2020)

Комітет на засіданні 1 липня 2020 року (протокол № 41), згідно з дорученням Голови Верховної Ради України Разумкова Д.О. від 12 червня
2020 року, розглянув проект Закону України «Про внесення змін до статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» (реєстр. № 3644 від 12.06.2020), внесений народними депутатами України – членами Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України Кальченком С.В., Культенком А.В., Савченко О.С., Гринчук О.А., Фроловим П.В., Синюткою О.М. відповідно до рішення Комітету від 10 червня 2020 року (протокол № 39), а також висновок Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України від 25 червня 2020 року
№16/3-2020/87785 (122109). 
На пленарному засіданні 17 червня 2020 року Верховною Радою України законопроект (реєстр. № 3644) включено до порядку денного третьої сесії Верховної Ради України дев’ятого скликання та, відповідно до положень
статті 101 Регламенту Верховної Ради України, прийнято рішення визнати цей законопроект невідкладним, скоротивши строки внесення альтернативних законопроектів.
Поданим проектом Закону пропонується внести зміни до статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України»:
до частини другої щодо освіти помічників-консультантів народного депутата України (пропонується виключити вимогу щодо освіти помічників-консультантів);
до частини третьої, передбачивши, що помічники-консультанти народного депутата України за його заявою прикріплюються до Апарату Верховної Ради України: які працюють за строковим трудовим договором (на постійній основі чи за сумісництвом), – для кадрового та фінансового обслуговування, які працюють на громадських засадах, – для кадрового обслуговування (на відміну від передбаченої чинною редакцією можливості перебування помічника-консультанта народного депутата України у штаті державних підприємств, установ, організацій або прикріплення для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі до секретаріатів міських рад);
до частини четвертої, передбачивши виключний перелік напрямів використання (розподілу народним депутатом України) коштів загального фонду, що встановлюється на відповідний рік для оплати праці помічників-консультантів: для виплати помічникам-консультантам заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, заробітної плати за час відпустки, матеріальної допомоги для оздоровлення під час надання щорічної основної відпустки, грошової компенсації за всі невикористані помічником-консультантом дні щорічної основної відпустки у разі ненадання йому такої відпустки за минулий рік.
Метою запропонованих змін, як зазначено у пояснювальній записці до законопроекту, є, зокрема, удосконалення порядку використання загального фонду, що встановлюється на оплату праці помічників-консультантів народного депутата України.
По суті правового змісту запропонованих змін Комітет зазначив, що відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» помічником-консультантом народного депутата України може бути лише громадянин України, що має середню спеціальну чи вищу освіту і вільно володіє державною мовою. Проте, у положеннях законодавства про освіту відсутнє поняття «середньої спеціальної освіти», яка до набрання чинності Законом України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VІІ прирівнювалася до неповної вищої освіти освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста, а після набрання чинності вказаним Законом диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра. Водночас, відповідно до статті 92 Закону України «Про державну службу» посада помічника-консультанта народного депутата України належить до посад патронатної служби, до яких (працівників патронатних служб) вимог щодо освіти не встановлено. Тому, на підставі аналізу положень законодавства про освіту та про державну службу, змінами до частини другої статті 34 Закону (підпункт 1 пункт 1 законопроекту) передбачено, що помічником-консультантом народного депутата України може бути лише громадянин України, який вільно володіє державною мовою. 
Низка положень статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» передбачає можливість перебування помічників-консультантів народного депутата України у штаті державних підприємств, установ, організацій або за заявою народного депутата України їх прикріплення для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі до секретаріатів міських рад. Поряд з цим, у Верховній Раді України дев’ятого скликання лише 2 (два) помічники-консультанти народного депутата України прикріплені до кадрового та фінансового обслуговування виконавчого комітету Київської міської ради. Тому з чинної редакції статті 34 Закону пропонується виключити норми щодо прикріплення помічника-консультанта до кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів (апаратів) органів місцевого самоврядування, секретаріатів міських рад, державних підприємств, установ, організацій та передбачити, що «помічники-консультанти народного депутата за його заявою прикріплюються до Апарату Верховної Ради України: які працюють за строковим трудовим договором (на постійній основі чи за сумісництвом), – для кадрового та фінансового обслуговування, які працюють на громадських засадах, – для кадрового обслуговування» (підпункт 1 пункту 1 законопроекту). 
Проектом Закону пропонується також внести зміни до частини четвертої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» (підпункт 3 пункту 1 законопроекту), передбачивши виключний перелік напрямів використання (розподілу народним депутатом України) коштів загального фонду, що встановлюється на відповідний рік для оплати праці помічників-консультантів: для виплати помічникам-консультантам заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, заробітної плати за час відпустки, матеріальної допомоги для оздоровлення під час надання щорічної основної відпустки, грошової компенсації за всі невикористані помічником-консультантом дні щорічної основної відпустки у разі ненадання йому такої відпустки за минулий рік.
В обґрунтування пропозиції щодо виплати помічникам-консультантам народного депутата України матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення під час надання щорічної основної відпустки Комітет зазначив, що відповідно до статті 92 Закону України «Про державну службу» посада помічника-консультанта народного депутата України належить до посад патронатної служби. У свою чергу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» від 29.12.2019 № 1112 для працівників патронатних служб у державних органах передбачено надання таких видів допомоги: на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення під час надання щорічної основної відпустки, кожна з яких (допомог) відповідає розміру середньомісячної заробітної плати такого працівника.
Оскільки реалізація змін, запропонованих до частини четвертої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», потребуватиме збільшення загального фонду, що встановлюється на відповідний рік для оплати праці помічників-консультантів (зокрема, для фінансового забезпечення виплат матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення), та внесення відповідних змін до Постанови Верховної Ради України «Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України», то набрання чинності підпунктом 3 пункту 1 законопроекту має відбуватися з урахуванням вимог частини третьої статті 27 Бюджетного кодексу України (з 1 січня 2021 року – у разі прийняття вказаних змін не пізніше 15 липня 2020 року).
Висновок Головного науково-експертного управління на законопроект (реєстр. № 3644) в цілому є позитивним, водночас Управлінням висловлено міркування та окремі зауваження, зокрема, щодо скасування вимог щодо освітнього рівня помічника-консультанта народного депутата України.  
Відповідно до положень частини четвертої статті 101 Регламенту Верховної Ради України законопроект, визначений як невідкладний, після завершення його попереднього розгляду чи доопрацювання включається до порядку денного найближчого пленарного засідання Верховної Ради України і розглядається позачергово.

З огляду на вищезазначене та керуючись положеннями статті 108, пункту 1 частини першої статті 111, пункту 1 частини першої та частини другої статті 114 Регламенту Верховної Ради України, Комітет ухвалив висновок на проект Закону України «Про внесення змін до статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» (реєстр. № 3644), та прийняв рішення рекомендувати Верховній Раді України за наслідками розгляду законопроекту в першому читанні прийняти його за основу і в цілому.
Співдоповідачем при розгляді проекту Закону на пленарному засіданні Верховної Ради України визначено Голову Комітету. 

Голова Комітету				   	                    С.В.КАЛЬЧЕНКО