Комітет Верховної Ради України               з питань правоохоронної діяльності

В И С Н О В О К

на відповідність оформлення та реєстрації вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з метою забезпечення гармонізації кримінального процесуального законодавства з положеннями Закону України «Про внесення змін до статті 80 Конституції України щодо недоторканності народних депутатів України», внесеного народними депутатами України                          Устіновою О.Ю., Стефанишиною О.А., Лозинським Р.М. та іншими (реєстр.                 № 2237-1 від 18.10.2019)
 
Комітет на засіданні 13 листопада 2019 року (протокол № 15), згідно з дорученням Голови Верховної Ради України Разумкова Д.О. від 18 жовтня 2019 року, розглянув на відповідність оформлення та реєстрації вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятим відповідно до них нормативно - правовим актам, а також по суті правового змісту відповідно до предмета відання Комітету, проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з метою забезпечення гармонізації кримінального процесуального законодавства з положеннями Закону України «Про внесення змін до статті 80 Конституції України щодо недоторканності народних депутатів України», внесений народними депутатами України Устіновою О.Ю., Стефанишиною О.А., Лозинським Р.М. та іншими (реєстр. № 2237-1 від 18.10.2019). 
Даний проект Закону є альтернативним до визначеного Президентом України як невідкладний проекту Закону України (реєстр. № 2237 від 07.10.2019).
Положеннями законопроекту передбачено зміни до Кримінального процесуального кодексу України (у статті 36, 482, доповнення новою статтею 482²), Закону України «Про статус народного депутата України» (у статті 27), Регламенту Верховної Ради України (у статті 76, виключення глави 35). Набрання чинності закону, у разі його прийняття, передбачено одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до статті 80 Конституції України щодо недоторканності народних депутатів України».
Як зазначено ініціаторами внесення законопроекту у пояснювальній записці, запропонований проект покликаний привести у відповідність до Конституції України положення законодавчих актів України, що забезпечить реалізацію скасування депутатської недоторканності та порядку здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених народними депутатами України.
На сьогодні, положення щодо особливостей притягнення народного депутата України до відповідальності передбачено, зокрема, у Кримінальному процесуальному кодексі України, Законі України «Про статус народного депутата України», Регламенті Верховної Ради України.
Верховною Радою України 03.09.2019 було ухвалено Закон України «Про внесення змін до статті 80 Конституції України (щодо недоторканності народних депутатів України)» (№ 27-ІХ), яким виключено частини першу і третю статті 80 Конституції України («народним депутатам України гарантується депутатська недоторканність», «народні депутати України не можуть бути без згоди Верховної Ради України притягнені до кримінальної відповідальності, затримані чи заарештовані»). 
Конституційний Суд України у Висновку від 19 червня 2018 року                         № 2-в/2018 законопроект про внесення змін до статті 80 Конституції України (щодо недоторканності народних депутатів України) (реєстр. № 7203 від                         17 жовтня 2017 року), яким пропонувалося внести зміни до статті 80 Конституції України, визнав таким, що відповідає вимогам статей 157 і 158 Конституції України. Водночас, у підпункті 3.1 пункту 3 мотивувальної частини вказаного Висновку Конституційний Суд України звернув увагу на те, що, «ухвалюючи рішення щодо скасування депутатської недоторканності, необхідно враховувати стан політичної та правової системи України – її здатність у разі повної відсутності інституту депутатської недоторканності забезпечити безперешкодне та ефективне здійснення народними депутатами України своїх повноважень, функціонування парламенту, а також реалізацію конституційного принципу поділу державної влади».
Водночас Конституційний Суд України вказав, що він «неодноразово наголошував, що недоторканність народних депутатів України не є особистим привілеєм, індивідуальним правом народного депутата України, а має публічно-правовий характер; вона спрямована на убезпечення народного депутата України від незаконного втручання в його діяльність, на забезпечення безперешкодного та ефективного здійснення ним своїх функцій та належного (нормального) функціонування парламенту (висновок від 11 липня 2000 року № 2-в/2000, рішення від 27 жовтня 1999 року № 9-рп/99, від 26 червня 2003 року № 12-рп/2003)».   
За змістом цей законопроект відрізняється від основного законопроекту (реєстр. № 2237), до якого він є альтернативним, тим, що в ньому відсутні пропозиції до пункту 18 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, натомість передбачає доповнення новим абзацом частини п’ятої статті 36 цього ж Кодексу. Крім цього, у новій статті 482², якою пропонується доповнити Кримінальний процесуальний кодекс України, різним є суб’єкт розгляду клопотань про дозвіл на затримання, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту, обшук, порушення таємниці листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, а також про застосування інших заходів, у тому числі негласних слідчих (розшукових) дій, що відповідно до закону обмежують права і свободи народного депутата України. Зокрема, законопроект (реєстр. № 2237) передбачає, що такий розгляд здійснюється слідчим суддею апеляційного суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. В свою чергу, у законопроекті (реєстр. № 2237-1) таким суб’єктом визначено слідчий суддя місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Також, зміни до статті 27 Закону України «Про статус народного депутата України» (у частині другій) у законопроектах (реєстр. №№ 2237 і 2237-1) різняться в термінології - особливостях відповідно «початку досудового розслідування» і «притягнення до кримінальної відповідальності».
Окрім змін до Кримінального процесуального кодексу України, які передбачають особливості притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України, затримання, обрання щодо нього запобіжного заходу, проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій щодо народного депутата України, запропоновано також зміни до Закону України «Про статус народного депутата України», зокрема, до статті 27, якими виключаються норми щодо недоторканності народного депутата України, з викладенням назви і положень статті  у новій редакції, що передбачатимуть тепер особливості юридичної відповідальності народного депутата України, а саме, крім встановленої Конституцією України норми, що народні депутати України не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у парламенті та його органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп, визначено також (частиною другою статті), що особливості притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України, затримання, обрання щодо нього запобіжного заходу, проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, мають визначатися нормами Кримінального процесуального кодексу України. 
Підтримуючи доцільність внесення змін, що спрямовуються на приведення положень законів у відповідність з новою редакцією статті 80 Конституції України, Комітет привернув увагу до того, що недоторканність народного депутата України, як і непорушність повноважень народного депутата України, з поміж інших, є основними гарантіями діяльності народних депутатів України, визначених у Законі України «Про статус народного депутата України» (розділ IV, статті 26 і 27). 
Статтею 26 зазначеного Закону у частині першій визначено: «Ніхто не має права обмежувати повноваження народного депутата, крім випадків, передбачених Конституцією України, цим та іншими законами України». 
У рішенні Конституційного Суду України у справі про гарантії депутатської недоторканності (№12-рп/2003 від 26.06.2003) зазначено: «Здійснення народними депутатами України своїх повноважень спрямоване передусім на реалізацію компетенції парламенту шляхом їх спільної діяльності на пленарних засіданнях Верховної Ради України. Така діяльність забезпечується правовими гарантіями від неправомірних дій та бездіяльності з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій тощо». У резолютивній частині рішення Конституційний Суд України зазначив: «Положення частини першої статті 26 Закону України "Про статус народного депутата України" про те, що ніхто не має права обмежувати повноваження народного депутата, крім випадків, передбачених Конституцією України, цим та іншими законами України, треба розуміти так, що визначені Конституцією і законами України повноваження народного  депутата України не можуть бути обмежені діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, керівників підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, громадян та їх об'єднань. Обмеження повноважень народного депутата України можуть встановлюватись виключно Конституцією і законами України». 
Зміни до Регламенту Верховної Ради України передбачають виключення норм щодо порядку внесення та розгляду парламентом подань про надання згоди на притягнення народного депутата України до кримінальної відповідальності, затримання чи арешту (глава 35) та окремого положення у статті 76 (пропонується виключити слова «про надання згоди на притягнення його до відповідальності»).
Комітет зауважив, що авторами пропонуються зміни до статті 76 Регламенту Верховної Ради України, без зазначення її структурної одиниці, натомість ця стаття містить сім частин, відтак пропозиція про виключення слів «про надання згоди на притягнення його до відповідальності» має стосуватися змісту частини третьої статті 76, до якої слід вносити зміни. 
Розглянувши законопроект (реєстр. №2237-1) на відповідність оформлення та реєстрації вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, відповідно до частини четвертої статті 93 Регламенту Верховної Ради України, Комітет зазначив, що цей законопроект подано суб'єктами права законодавчої ініціативи з дотриманням положень статей 89-92, 100 Регламенту Верховної Ради України, водночас, містить певні недоліки техніко-юридичного характеру, зокрема, якщо зміни вносяться до закону, викладеного в новій редакції – вони вносяться до його основної редакції з посиланням на джерело офіційного опублікування цієї редакції. Чинний Закон України «Про статус народного депутата України» діє в редакції Закону № 2328-III від 22.03.2001 (ВВР, 2001, №42, ст.212), що має бути відображено і в джерелах опублікування, на які йдеться посилання в законопроекті.
Враховуючи викладене, керуючись положеннями частини четвертої                 статті 93 Регламенту Верховної Ради України, Комітет ухвалив експертний висновок на відповідність оформлення та реєстрації вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з метою забезпечення гармонізації кримінального процесуального законодавства з положеннями Закону України «Про внесення змін до статті 80 Конституції України щодо недоторканності народних депутатів України», внесений народними депутатами України Устіновою О.Ю., Стефанишиною О.А., Лозинським Р.М. та іншими (реєстр. № 2237-1 від 18.10.2019), та прийняв рішення направити експертний висновок до Комітету з питань правоохоронної діяльності, який визначено головним з підготовки і попереднього розгляду цього законопроекту.

	Голова Комітету						С.В. КАЛЬЧЕНКО