До реєстр. № 8221
від 03.04.2018

ВЕРХОВНА РАДА УКРАЇНИ

ВИСНОВОК

на проект Закону України «Про внесення змін до Закону України
«Про статус народного депутата України» (щодо реалізації конституційного принципу рівності усіх громадян під час забезпечення права на
охорону здоров’я, медичну допомогу)», внесений народними депутатами України Сисоєнко І.В., Яринічем К.В., Романовою А.А., Остріковою Т.Г., Пастухом Т.Т. (реєстр. № 8221 від 03.04.2018) 

Комітет на засіданні 16 січня 2019 року (протокол № 138) на виконання доручення Голови Верховної Ради України Парубія А.В. від 3 квітня 2018 року розглянув на відповідність оформлення та реєстрації законопроекту вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України і прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам та по суті правового змісту проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (щодо реалізації конституційного принципу рівності усіх громадян під час забезпечення права на охорону здоров’я, медичну допомогу)», внесений народними депутатами України Сисоєнко І.В., Яринічем К.В., Романовою А.А., Остріковою Т.Г., Пастухом Т.Т. (реєстр. № 8221 від 03.04.2018), а також висновки комітетів з питань бюджету від 23 травня 2018 року (лист
№ 04-13/8-1017 (119690) від 06.06.2018), з питань європейської інтеграції
від 5 червня 2018 року (лист № 04-17/10-700 (124668) від 12.06.2018), з питань охорони здоров’я від 6 листопада 2018 року (лист № 04-25/1204 (236655)
від 12.11.2018) та висновок Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України від 22 червня 2018 року за № 16/3-435/8221 (133201). 
Поданим проектом Закону пропонується внести зміни до Закону України «Про статус народного депутата України» – виключити частину тринадцяту статті 20, якою передбачено: «За народним депутатом, строк повноважень якого закінчився, зберігається безкоштовне медичне обслуговування у тих закладах охорони здоров’я, до яких він був прикріплений у період виконання депутатських повноважень. Це положення не поширюється на колишнього народного депутата, повноваження якого припинено достроково у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього або за рішенням суду у разі невиконання вимоги щодо несумісності депутатського мандата»; змінити назву статті 33 Закону та виключити  частину сьому статті 33, відповідно до чинної редакції якої «народний депутат безкоштовно забезпечується медичним обслуговуванням». 
Одним із завдань законопроекту, як зазначають ініціатори законопроекту у пояснювальній записці до нього, є «удосконалення чинного законодавства та усунення недоліків законодавчого регулювання з питань, пов’язаних з реалізацією конституційного принципу рівності усіх громадян в правах і свободах. Зміни запропоновані в проекті Закону необхідні, аби припинити нарощування соціального розшарування, створити гідні та рівні умови, адже належне забезпечення пріоритетності охорони здоров’я одна з обставин для реального поліпшення умов життя кожного громадянина України».
Відповідно до частин першої та третьої статті 93 Регламенту Верховної Ради України Комітет зазначив, що проект Закону внесено на реєстрацію згідно з частинами першою, другою та шостою статті 91 Регламенту Верховної Ради України разом з проектом постанови, яку пропонується Верховній Раді України прийняти за результатами його розгляду, пропозицією щодо кандидатури доповідача на пленарному засіданні, пояснювальною запискою, порівняльною таблицею та електронним файлом. 
Водночас, при оформленні проекту Постанови, що додається до законопроекту та у якій міститься пропозиція щодо прийняття за основу проекту Закону, допущено неточність у частині визначення головного Комітету, якому доручається доопрацювати зазначений законопроект з урахуванням зауважень і пропозицій суб’єктів права законодавчої ініціативи та внести його на розгляд Верховної Ради України у другому читанні. 
По суті правового змісту законопроекту Комітет звернув увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 49 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров’я медична допомога надається безоплатно.
Згідно з пунктом д) частини першої статті 6 Основ законодавства України про охорону здоров’я кожен громадянин України має право на охорону здоров’я, що передбачає, зокрема, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я.
Ініційованими змінами пропонується скасування для народних депутатів України (у тому числі строк повноважень яких закінчився) права на медичне обслуговування та на охорону здоров’я, яке Конституцією України гарантовано кожному громадянину, а також, як гарантія виконання депутатських повноважень, закріплено положеннями спеціального Закону.
З приводу змісту зазначених змін Комітет звернув увагу на те, що скасування права народного депутата України на безоплатне медичне обслуговування не впливатиме на його можливість отримувати таку медичну допомогу відповідно до законодавства України про охорону здоров’я, тому аж ніяк внесення запропонованих змін не вплине на принцип рівності інших громадян поряд з народними депутатами України у частині отримання медичної допомоги. 
У свою чергу, передбачене право на отримання медичної допомоги народними депутатами України, строк повноважень яких закінчився, випливає також із положень частини п’ятої статті 1 Закону України «Про статус народного депутата України», у якій зазначено, зокрема, що звання народного депутата України зберігається за ним довічно. 
Зазначене у висновку Комітету з питань охорони здоров’я твердження, що у законах України «Про Кабінет Міністрів України», «Про національне антикорупційне бюро України», «Про запобігання корупції», «Про Конституційний Суд України» (положення яких визначають особливості забезпечення певних категорій осіб та службовців) відсутні норми щодо особливостей медичного обслуговування таких категорій осіб, не дає підстав стверджувати про обмеження прав таких категорій осіб на отримання безоплатної медичної допомоги (в тому числі прикріплення до тих закладів охорони здоров’я, у яких можуть обслуговуватися народні депутати України). 
Крім зазначеного, окремі правові норми Закону України «Про статус народного депутата України» в редакції Закону від 17 листопада 1992 року  і які діють у чинній редакції Закону (зокрема, частина тринадцята статті 20), були предметом розгляду у Конституційному Суді України (Рішення від 10 травня 2000 року за № 8-рп/2000).
Конституційний Суд України у процесі розгляду справи за конституційним поданням Президента України дійшов висновку «про необхідність припинення конституційного провадження з питань щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої, тринадцятої та шістнадцятої статті 32 Закону, оскільки вважає, що зазначені положення є предметом доцільності, а тому питання, які з них випливають, зокрема, працевлаштування, соціального захисту, пенсійного забезпечення тощо, мають вирішуватися Верховною Радою України відповідно до Конституції України».
Комітет також зазначив, що відносини з приводу надання медичних послуг мають цивільно-правовий характер. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 12 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Комітет при підготовці висновку на проект Закону (реєстр. № 8221) взяв до уваги висновок Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України. 
Водночас, Комітет вважає, що за народним депутатом України, у тому числі – строк повноважень якого закінчився, відповідно до положень Конституції України, Основ законодавства про охорону здоров’я зберігається право на отримання безоплатної медичної допомоги і без запропонованих у законопроекті змін. Крім того, згідно з частиною сімнадцятою статті 20 Закону України
«Про статус народного депутата України» положення, зокрема, частини тринадцятої вказаної статті (яку законопроектом запропоновано виключити) поширюються також на народних депутатів України починаючи з першого скликання і не можуть бути скасовані чи звужені іншими законодавчими актами. 
За наслідками розгляду Комітетом низки законопроектів, що стосувалися внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» стосовно медичного забезпечення народних депутатів України, були ухвалені висновки щодо повернення законопроекту (реєстр. № 1523) на доопрацювання суб’єкту права законодавчої ініціативи та про відхилення законопроекту (реєстр.
№ 6571), а також вказані проекти законів не були включені до порядків денних відповідних сесій Верховної Ради України поточного скликання. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями пунктів 2, 3 частини першої статті 16 Закону України «Про комітети Верховної Ради України», частини третьої статті 93 Регламенту Верховної Ради України, Комітет ухвалив висновок на проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (щодо реалізації конституційного принципу рівності усіх громадян під час забезпечення права на охорону здоров’я,
медичну допомогу)», внесений народними депутатами України Сисоєнко І.В., Яринічем К.В., Романовою А.А., Остріковою Т.Г., Пастухом Т.Т.  (реєстр.
№ 8221 від 03.04.2018), і прийняв рішення рекомендувати Верховній Раді України не включати вказаний законопроект до порядку денного десятої сесії Верховної Ради України восьмого скликання.

Перший заступник 
голови Комітету				   	                 П.В.ПИНЗЕНИК