СТЕНОГРАМА
засідання Комітету Верховної Ради України з питань Регламенту 
та організації роботи Верховної Ради України

                                                                   8 листопада 2017 року 

Веде засідання перший заступник голови комітету Пинзеник П.В.

ПИНЗЕНИК П.В. Доброго дня! Присутні 6 членів комітету, і зараз підтягується наш колега Павло Миколайович Кишкар. Відповідно за наявності кворуму ми можемо розпочинати нашу роботу. 
До розгляду пропонується порядок денний, який складається із 4-х питань і 5-е питання організації роботи Верховної Ради Верховної Ради України та Апарату Верховної Ради України, в ході якого пропонується заслухати доповідь заступника Керівника Апарату Шевчука Миколи з приводу пропозицій щодо зміни комунікаційної стратегії Верховної Ради України. І далі класично "Різне". Пропозиції, застереження щодо порядку денного засідання? Якщо немає, то пропоную проголосувати такий порядок денний. Хто за, прошу голосувати. Дякую, одноголосно. 
І переходимо до розгляду першого питання. Йдеться про проект Постанови Верховної Ради України про скасування рішення Верховної Ради від 19 жовтня 2017 року про прийняття в цілому проекту Закону "Про державні фінансові гарантії й надання медичних послуг та лікарських засобів", внесений народним депутатом України Шурмою, Папієвим, Мусієм. Комітет наш в даному випадку є головним, проект висновку напрацьований і розданий вам в матеріалах засідання. У нас на засіданні комітету присутній один із авторів. Він же – наш колега. 

ПАПІЄВ М.М. Головний автор. 

ПИНЗЕНИК П.В. Головний автор. Головний Шурма, судячи з переліку. Відповідно пропоную надати слово Михайлу Миколайовичу і тоді приступити до обговорення. Прошу вас, Михайло Миколайович.         
    
ПАПІЄВ М.М. Дякую, колеги. Дуже стисло. 
У нас постійні порушення йдуть з боку Голови Верховної Ради України норм Регламенту. Я розумію, що за проект постанови, який вноситься, необхідної кількості голосів не буде, але для історії і для майбутнього Генеральної прокуратури України я подаю обґрунтування своє, щоб зафіксовано було, а далі вже розберемося. Я погоджуюся з висновком і прошу колег підтримати. 

ПИНЗЕНИК П.В. Власне, проект висновку, який пропонується, не заперечує розгляд питання в залі пленарних засідань. Якраз пропонує визначитися шляхом голосування. 

КИШКАР П.М. Можна? 

ПИНЗЕНИК П.В. Павло Миколайович, прошу. 

КИШКАР П.М. Я до вас: які підстави скасування цієї постанови ви вбачаєте? 

ІЗ ЗАЛУ. Закону. 

КИШКАР П.М. Закону. 

ПАПІЄВ М.М. По-перше, якщо ви були присутнім в залі Верховної Ради України, а я щиро на це надіюся, то ви бачили, як ставили на підтвердження поправки народних депутатів України, які не набирали необхідної кількості голосів. Покажіть мені, будь ласка, в Регламенті Верховної Ради України після цього процедуру, коли беруть, зачитуючи списком, не відомо звідки, поправки, після цього ставлять їх скопом на підтвердження, а не в тому ж самому порядку, в якому вони голосувалися. 
І не кажу вже, хоча це не є предметом Регламенту, але просто щоб зафіксувати для історії, цей Закон порушує 6 норм прямої дії Конституції – Основного закону України. 

КИШКАР П.М.  І звернення в Конституційний Суд буде? 

ПАПІЄВ М.М. Звернення обов'язково буде. Тому я саме і сказав, що мене тут влаштовує все: і те, що не буде набрано голосів за постанову, все інше, просто щоб зафіксована була ця позиція, а далі вже подивимося. 

КИШКАР П.М.  Тоді для історії і для протоколу потрібно зафіксувати, що така сама історія стосується і тих законопроектів, які називаються "мала судова реформа", де основні правки були проголосовані теж скопом. Ви знаєте, зачитали їх номери і проголосували. Тоді, власне, потрібно говорити й про відміну малої судової реформи за таким же самим принципом і аналогією.

ПАПІЄВ М.М. Дякую, шановні колеги, шановний Павло Миколайович. 
На щастя, ми живемо в демократичній країні, у кожного народного депутата, і в тому числі у вас, було протягом двох днів після голосування право подати відповідну постанову, якщо ви вбачали порушення Регламенту, і воно так само розглядалося б нашим комітетом, так само воно виносилось би в зал і ви могли би так само донести свою думку і відмінити те рішення, яке приймала Верховна Рада України. В наступному, якщо будуть побажання такі, то можете взяти мою постанову як приклад, як це треба робити. 

ПИНЗЕНИК П.В. За взірець. 

ПАПІЄВ М.М. Дякую.

ПИНЗЕНИК П.В. Павло Миколайович?

КИШКАР П.М. Нема коментарів.       

ПИНЗЕНИК П.В. Нема коментарів. 
Володимир Юрійович, будь ласка. 

АРЕШОНКОВ В.Ю. У мене взагалі питання як би до всіх нас: а взагалі що нам з цим робити? Те, що, дійсно, при прийнятті таких важливих законопроектів дуже часто проскакує таке, можливо, швидко приймаємо, може, я не знаю, під яким воно виходить варіантом, але є порушення. Ми взагалі як комітет можемо якимось чином акцентувати на цьому увагу, щось зробити? 

КИШКАР П.М.  У мене геніальна ідея. 

ПИНЗЕНИК П.В. Кажіть.

 КИШКАР П.М.  Геніальна ідея полягає лише в тому, щоб дозволити таке голосування, бо інших шляхів виходу я поки що не бачу. Можемо зареєструвати разом з вами такий законопроект, який, звичайно, не буде підтриманий, але, вносячи зміни до Закону України "Про Регламент Верховної Ради", дозволити голосування пакетне за відповідні правки, бо врешті-решт ця практика вже існує, скасування цих законопроектів не відбувається, на якісь законопроектів фактично воно не впливає. 

ПАПІЄВ М.М. Можна я на завершення? 

ПИНЗЕНИК П.В. Звичайно. 

ПАПІЄВ М.М. Шановний Павло Миколайович, у нас є такий телеканал "Рада". І чим він хороший і прекрасний? Що там іноді транслюються засідання Верховної Ради України попередніх скликань. В бутність, коли більшість в Верховній Раді України належала Партії регіонів, подивіться засідання, коли кожна поправка народних депутатів України ставилася на підтвердження або на голосування, проводились всі правки, ні в кого навіть не з'являлося думки якось пакетно оце об'єднати і все інше. Єдиний мінус тоді був – це кнопкодавство. Але, на щастя, наші відеофакти, які сьогодні є, вони підтверджують, що кнопкодавство в Верховній Раді України цього скликання залишилося. Тоді приймалися закони, і любу пропозицію від народного депутата України ставили або на підтвердження, або на голосування, або інше відповідно до Регламенту. Все. 

КИШКАР П.М. Суть в тому, слава Богу, що вашої більшості вже немає і ніколи не буде. А якщо серйозно, то повірте, що цей парламент є найкращим парламентом, який існував в цій державі, в нашій державі. Тому давайте докладати зусиль. 
А питання абсолютно правильне: як вийти з цієї ситуації? Якщо є унікальні у вас рецепти, давайте, як приймати 2 тисячі з копійками правок, як з ними працювати. 

ПАПІЄВ М.М. От рецепт…

КИШКАР П.М.  Рецепт ми проходили. Ви ж чогось подаєте цю постанову. Ви ж цю постанову реєструєте не тому, що вам хочеться, правильно? А тому, що ви вбачаєте порушення…

ПАПІЄВ М.М. За що ви на Майдані стояли? 

КИШКАР П.М. Я не стояв, до мого сорому. 

ПИНЗЕНИК П.В. Відхиляємося від теми обговорення, колеги. 

КИШКАР П.М.  Давайте голосувати за рішення комітету. Але я думаю, що не треба повертатися до тих часів і переглядати засідання Партії регіонів, а тим паче якість тих документів, які вони голосували, зокрема 16 січня. Дякую. 

ПАПІЄВ М.М. А вони всі вже проголосовані вами. 

ПИНЗЕНИК П.В. Крім одного. 
Колеги, висновок ми можемо ставити на голосування? А оце вже предмет обговорення чи-то в "Різному", чи-то в робочих групах. Можемо ставити на голосування проект висновку? Хто за, прошу підтримати. Проти? Утримався? Михайло Миколайович, а яка ваша позиція з вашого ж проекту постанови? Дякую.
Друге питання порядку денного, яке є дотичним, до речі, до першого, це проект Закону про внесення змін до Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" щодо уточнення порядку обговорення законопроектів при розгляді їх у другому читанні, внесений народним депутатом України Шверком Григорієм (реєстраційний 6342). Народний депутат Шверк так само, як і ми, члени комітету, звернув увагу на певні колізії, які виникають при розгляді законопроектів у другому читанні і постановці на підтвердження правок, поданих до другого читання законопроекту. І він запропонував Верховній Раді України своє бачення способу вирішення цих колізій. 
Спосіб полягає в тому, щоб заборонити всім народним депутатам ставити на обговорення поправки, підтверджені профільним комітетом, крім тих народних депутатів, які самі є членами того комітету. Я вважаю, і напрацьований висновок, який пропонується вашій увазі, цю думку розвиває, що саме прагнення вирішити проблему, якщо проблема є, достойно всякої поваги і уваги. А от спосіб вирішення цієї проблеми мав би відповідати Конституції, яка визначає, що всі народні депутати володіють однаковим мандатом, і також іншим законам України, та й певним принципам, які закладені в роботу Верховної Ради України. 
Тому пропонується не відхиляти цей законопроект, підтримуючи, власне, прагнення депутата вирішити проблематику, а відправити його на доопрацювання. 
Михайло Миколайович, прошу вас. 

ПАПІЄВ М.М. Дякую.
Шановні колеги, ну, це принципове питання. Це принципове питання, бо зробити вигляд, що тут немає якихось нісенітниць, не можна.  Виходячи з логіки цього законопроекту, виходить так… Давайте взагалі внесемо зміни до законів України і до Закону про комітети Верховної Ради України і будемо взагалі приймати закони на комітетах. Навіщо тоді вносити їх в зал пленарних засідань? Це перше. Воно суперечить Конституції України, обмежує мої права як суб'єкта законодавчої ініціативи. Я взагалі-то, бачачи автора, думаю, що я найближчим часом напрацюю проект Закону про внесення змін до Закону України про Національну раду з питань телебачення і радіомовлення. Я теж там придумаю такі речі, які, як би то, будуть цікаві. 
Я пропоную відхилити. 

ПИНЗЕНИК П.В.  Ваша пропозиція – погодитися з висновком, але в якості рекомендації запропонувати відхилити. 

ПАПІЄВ М.М. Так, відхилити. 

ПИНЗЕНИК П.В. Які є думки з цього приводу? Логіка є певна. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Я підтримую. 

ПИНЗЕНИК П.В. Ну-то, ми бачимо вже більш-менш консенсусне рішення. В такому разі є пропозиція затвердити висновок, а в рішенні рекомендувати не направити на доопрацювання автору ініціативи, а відхилити. Михайло Миколайович, термінологічну дискусію продовжимо після голосування по цьому питанню. Хто за запропоноване рішення, прошу голосувати. 

ІЗ ЗАЛУ. З уточненням. 

ПИНЗЕНИК П.В. З уточненням, звичайно. Дякую. Прийнято одноголосно. 

ПАПІЄВ М.М. Дякую.

ПИНЗЕНИК П.В. І третє питання. Бачите, конструктив який прорізається в роботі.  Третє питання порядку денного – проект Закону про внесення змін до деяких законів України щодо відмови в реєстрації кандидата в народні депутати України особі, яка, здійснюючи повноваження народного депутата України, використала картку іншого народного депутата при реєстрації та голосуванні, внесений народним депутатом України Рабіновичем, реєстраційний номер 6672. 
Вадим Зіновійович був запрошений на засідання комітету для обґрунтування своєї позиції, але, очевидно, він вирішив обмежитися можливостями публічного донесення своєї позиції через медіа. 
Колеги, якщо коротко, проект рішення – на відхилення. Проект висновку у вас в матеріалах. Є потреба обговорити таке цікаве питання? 

ІЗ ЗАЛУ. Ні. 

ПИНЗЕНИК П.В. Так, Павло Миколайович. 

КИШКАР П.М. Колеги, давайте підтримаємо Рабіновича і в цей же законопроект добавимо, що людина, яка сиділа понад 8 років 11 місяців не має права балотуватися в жодному разі нікуди. 

ІЗ ЗАЛУ. Хороша, конструктивна ідея. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. А в Президенти? 

КИШКАР П.М.  В Президенти будь ласка. 

ПИНЗЕНИК П.В. Теж своя логіка є. 
Колеги, голосуємо висновок? Колеги, хто за запропонований проект рішення і висновок комітету, прошу голосувати. Дякую. Одноголосно. 
Четверте питання. Рішення пропонується щодо проекту Закону про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення офіційної публікації законів України та інших нормативно-правових актів, внесений народними депутатами України Ляшком і Литвином. 
Суть питання зводиться до того, щоб, враховуючи те, що у нас відбувається реформа державних комунальних засобів масової інформації і відбувається зміна їхнього статусу, зберегти статус "Голосу України" як органу, який публікує рішення Верховної Ради України. Чесно кажучи, у мене виникає трошки подив, і ми ділилися цими думками в ході нашої наради, про те, чому саме на наш комітет розписано це питання в якості головного, оскільки нас стосується тільки це питання, а решта, ніби, стосується комітету іншого. З іншого боку, раз уже першим питанням в цьому законопроекті стоїть саме питання офіційної публікації, ну-то, висловимося з цього питання. 
В цій частині пропонується підтримати ідею наявності офіційного органу для публікації рішень Верховної Ради України, у висновку відобразити, що ми даємо свої пропозиції виключно з цього питання, в якому ми компетентні, і відповідно як ідею підтримати в першому читанні. Застереження? Пропозиції? Якщо немає, давайте голосувати тоді. Хто за, прошу підтримати. Дякую, одноголосно. 

ПАПІЄВ М.М. Можна? 

ПИНЗЕНИК П.В. Михайло Миколайович, прошу. 

ПАПІЄВ М.М. Шановні колеги, у мене, все ж таки, пропозиція, щоб ми повернулися і обговорили питання по цьому законопроекту 6672 народного депутата Рабіновича. Ви ж розумієте, сама ідеологія цього законопроекту і очікування нашого рішення полягає в нього не в тому, щоб врегулювати якось це питання там і десь винести в зал і все інше. Він, я так думаю, подаючи його,  заздалегідь очікував, що ми подамо постанову про відхилення і він вийде на "112" канал і почне розказувати, що ми захищаємо всіх оцих. 
Якщо би, все ж таки, ми не на відхилення дали, а повернути  суб'єкту законодавчої ініціативи на доопрацювання? 

ПИНЗЕНИК П.В. В чому має полягати доопрацювання в такому разі? 

ПАПІЄВ М.М.  Щоб подумав. Я пропоную, щоб ми, все ж таки, зіграли тут абсолютно асиметрично. Людина очікує, що ми подамо відхилити, він вийде розказувати – бачите, от, я назву вам прізвища, хто стоїть на захисті оцих всіх людей. Але давайте повернемо йому на доопрацювання, нехай доопрацьовує і потім ще вносить. От почуйте мене. 

ПИНЗЕНИК П.В. У вас завжди є логіка, з нею можна погоджуватися чи ні, але вона є. В даному випадку я з нею не погоджуюся. Чому? Приблизно з тих же самих міркувань, тільки інакше оцінених: виграти у людини, яка собі задумала отаке в медійному просторі, неможливо.  Можна тільки відповідати за свою позицію. 

ПАПІЄВ М.М. Він не зможе поливати нас брудом. 

ПИНЗЕНИК П.В. Зможе. 

ПАПІЄВ М.М. Не зможе, бо ми йому дали на доопрацювання. 

КИШКАР П.М. Дивіться, якщо це гра на випередження чи асиметрична відповідь, чи як ви це назвали, я дійсно не вірю в те, що він може там щось доопрацювати. Я думаю, що вирішення питання загалом полягає в створенні якоїсь технічної бази, щоб унеможливити голосування іншим депутатом, мова ж не про картки, які там  вставляє Папієв чи Ірина Олексіївна, ну, розумієте. Мова ж про те, що є факти неперсонального голосування, заборонені Конституцією України. Якщо мова про це, давайте пограємося. 

ПАПІЄВ М.М. Один раз послухати мене можна? Один раз на доопрацювання.

КИШКАР П.М.  Ви уявляєте, це просто як гра у піддавки якісь. Я інакше це не сприймаю. 

ПАПІЄВ М.М. Павло Миколайович, у мене прохання,  ви можете члена комітету, все ж таки, один раз почути, послухати, і ви будете бачити, що ці законопроекти більше до нас в комітет приходити не будуть. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. А якщо ми так зробимо, а він все одно буде нас поливати? 

ПАПІЄВ М.М. Не буде, не зможе. Як? Ми ж підтримаємо цей закон.     

ПИНЗЕНИК П.В. Що ви пропонуєте написати у висновку – на доопрацювання, що ми пропонуємо шукати інші шляхи унеможливлення персонального голосування? 

ПАПІЄВ М.М. Да, унеможливлення голосування. Ну давайте зробимо, ми же знаємо, що він хоче. Давайте на доопрацювання. Бо немає механізму прямої дії. 

ПИНЗЕНИК П.В. Я утримаюсь. 

ПАПІЄВ М.М. Ірина Олексіївна і Світлана Михайлівна, підтримайте мене. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Ні, ми вас вже сьогодні підтримали. 

ПАПІЄВ М.М. Ви же знаєте мій принцип: або мають бути всі члени комітету, або нікого.

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Ну так у нас утримався голова.   

ПАПІЄВ М.М. Я не маю права сказати, що я не буду автором цього, бо у нас же є принципи якісь демократичні і сталі вже. Давайте, все ж таки, ну, один раз підтримайте мене – на доопрацювання. Це дуже серйозний і дуже правильний закон.

ПИНЗЕНИК П.В. Оскільки я чогось не зрозумів, можливо, давайте продовжимо дискусію, перенесемо розгляд цього питання на наступне засідання.

ЄФРЕМОВА І.О. Давайте. 

ПИНЗЕНИК П.В. Скасуємо тоді своє рішення.

ПАПІЄВ М.М. Давайте скасуємо рішення. Нам треба подумати ще. 

ПИНЗЕНИК П.В. Ми цю логіку будемо намагатися ще зрозуміти. 

ПАПІЄВ М.М. Да, да.    

ЄФРЕМОВА І.О. И давайте обязательно пусть придет расскажет.

ІЗ ЗАЛУ. Да, да. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. А у нас, до речі, було правило, що ми не розглядаємо закони за відсутності… 

ПАПІЄВ М.М. Бо я уточнити хочу, бо якщо мені народний депутат України, який є присутнім в залі, передає свою картку, бо він іде на телеефір на телеканалі "Рада", і просить, щоб я дав, щоб вона зареєстрована була, бо він фактично є…

ПИНЗЕНИК П.В. Тепер я зрозумів вашу логіку. 
Переносимо на наступний раз? 

ПАПІЄВ М.М. Так, щоб уточнити в нього ці серйозні деталі. 

ПИНЗЕНИК П.В. Колеги, для того щоб ми перенесли розгляд цього питання, потрібно скасувати попереднє рішення про відхилення. Прошу підтримати пропозицію Михайла Миколайовича про скасування рішення. Дякую. Одноголосно. 
І наступним голосуванням ми переносимо розгляд на більш пізній етап законопроекту за авторством народного депутат Рабіновича. Хто за, прошу голосувати. Дякую, одноголосно. (Шум у залі)   
П'яте питання нашого порядку денного – це питання організації роботи Верховної Ради України. І до нас надійшла пропозиція від заступника Керівника Апарату Верховної Ради України Миколи Шевчука про те, щоб надати йому можливість презентувати проект документу, який називається "Комунікаційна стратегія Верховної Ради України". Скільки часу ми виділимо на цю презентацію? 10 хвилин достатньо? 

ШЕВЧУК М.М. Я думаю, менше. 

ПИНЗЕНИК П.В. Навіть менше. Добре, до 10 хвилин. 

ШЕВЧУК М.М. Дякую. 
Я розпочну з того, що це перший документ подібний в стінах Верховної Ради, до цього часу не було, хоча в парламентах інших країн світу подібні речі є, і вони слугують своїм дороговказом для медійних ресурсів і взагалі цієї частини діяльності парламенту і те, що відбувається навколо парламенту. 
Відбулося кілька стратегічних сесій, подивилися ми ситуацію, яка є взагалі в країні з рейтинговим парламентом, рівнем довіри до нього, і ситуація виглядала не дуже привабливою. Тому, власне кажучи, дуже багато різних структур доєдналося до творення цього документу, в тому числі, і в першу чергу, й народні депутати, й громадяни прості, й громадські організації, й професійні структури, як-то журналісти, і, звичайно, Апарат до цього підключився. 
Які ми ставили собі завдання перед цією стратегією? Це, звичайно, системно удосконалити комунікації з громадянами, з іншими суб'єктами нашого світу, повне та об'єктивне висвітлення діяльності парламенту. З чим ми бачимо зараз проблему своєрідну? Це запровадження системних комунікацій за допомогою комунікаційного центру, який ми бачимо, що мав би бути необхідний створений з часом в рамках Верховної Ради.
Дуже важливе питання ми вбачаємо у впровадженні бренду Верховної Ради. В презентації, яку вам роздано, є приклади брендингу, який є зараз, існує, не затверджений. Але ми знайшли чотири варіанти, як брендуються, ті чи інші, ну скажімо, чи події, чи якісь речі, які пов'язані з Верховною Радою.  
На стратегічних сесіях ми визначили п'ять напрямків, розбили, скажімо так, комунікаційну стратегію на цих п'ять напрямків: це внутрішня комунікація, зовнішня, комунікація з громадянами, комунікація з засобами масової інформації і, звичайно, брендинг. Яка основна мета, яку ми поставили? Це стратегія підвищити ефективність комунікації і зміцнення довіри до Верховної Ради у суспільстві. Результатом всього цього має бути розроблення і затвердження плану дій на 4-5 років. Це також ми винесемо вже після, скажімо так, затвердження і розпорядження про схвалення цієї комунікаційної стратегії. 
На двох комітетах була схвалена ця стратегія: це Комітет свободи слова та інформаційної політики і Комітет з питань культури і духовності. Є прохання також до регламентного комітету, до вас, щоб ви також підтримали і схвалили цю комунікаційну стратегію. 
Є у вас презентація, я пройдуся по ній. Кого ми бачимо цільовими аудиторіями комунікації? Це, в першу чергу, громадяни України, народні депутати, вітчизняні та іноземні засоби масової інформації, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, міжнародні уряди, а також їх громадяни, неурядові та громадські організації і працівники Апарату. 
Ключові меседжі, які ми виносимо, які мають слугувати в авангарді цієї комунікаційної стратегії, це: Верховна Рада – це професійна, послідовна, ефективна інституція, рушій змін в крані, відкрита, близька до людей,  доступна інституція, що відстоює національні інтереси українського народу, динамічне та сучасне середовище, де твориться історія української держави, впорядковує суспільні відносини і є надійним учасником міжнародного діалогу. Тобто ці меседжі мають бути, як би, провідними в тому посилі, який ми плануємо протягом цього часу надавати суспільству. 
Які інструменти ми бачимо? Частково ми вже почали їх впроваджувати, частково бачимо в перспективі створення. На жаль, ситуація така зараз існує у нас, що прес-центр, який фактично є в кожному парламенті, у нас поки що ще за 26 років, на жаль, не спромоглися ми зробити. І ми вбачаємо в цьому, напевно, один із тих проблемних каменів, які, в тому числі, і дають трошки негативу до іміджу Верховної Ради. Чому? Тому що чи не єдиний, напевно, парламент, де немає прес-центру. І ви, напевно, також час від часу є заручниками тієї ситуації, коли журналісти, скажімо, елементарних умов для своєї діяльності не мають. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М.  Це народні депутати не мають належних умов, а не журналісти. 

ШЕВЧУК М.М. Ну, я це розумію. Така, на жаль, наша будівля, нічого ми там не можемо зробити, насправді. Ну, ви ж буваєте в парламентах інших і бачите, в принципі, що коли вони забезпечені і унормовані, відповідно тоді і є, скажімо, відповідне ставлення, в тому числі і до інституції в цілому. Зараз підіть подивіться: на другому поверсі, коли йде там включення біля екрану, ну, подібна дещо на вокзал ситуація. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Правильно, треба ще більше акредитувати. 

ІЗ ЗАЛУ. Ще тисячу. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Ще тисячу з різних видань.

ЄФРЕМОВА І.О. И 150 экскурсий. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Так, і 150 екскурсій з усіх регіонів, щоб побільше. Тоді, коли нікого немає, то й екскурсій немає. А коли народні депутати ходять, можна їх там по голові сумкою, ще чимось. Правильно, так їм і треба. 

ШЕВЧУК М.М. З цього приводу скажу наступну ситуацію. Відчув на цю ситуацію відгуки негативні з цього приводу. Дана вказівка інформаційному управлінню розвести. Екскурсії не будуть зараз потрапляти на другий поверх в години, коли є перерви. Ситуація виглядає таким чином, де скупчення людей є. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. А чого їх треба обов'язково проводити в сесійний тиждень? 

ШЕВЧУК М.М. Ну, немає зараз обмежень по цьому. 

ПИНЗЕНИК П.В. В чому й суть питання: чому нема обмежень? 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Чому нема обмежень? Це ваші внутрішні справи. Ви можете проводити так, як і в усіх парламентах: не працює парламент, будь ласка, екскурсії зранку проводьте. 

ШЕВЧУК М.М. Я ж сказав, що ми дали вказівку зараз й інформаційне управління отримало завдання не заводити на другий поверх екскурсії, коли є пленарний тиждень. 

ПАПІЄВ М.М. Так нецікаво. А я за те, щоб народ був.

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Постійно. 

ПАПІЄВ М.М. Постійно. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Я теж так вважаю. І прямо в зал ще. 

ПАПІЄВ М.М. Щоб бачив вживу народного депутата України. 

ШЕВЧУК М.М. З приводу екскурсій дозвольте я скажу ситуацію. Ми плануємо вивести їх взагалі на вищий рівень. В якому плані? Зараз є порядку 20 тисяч відвідувачів у Верховній Раді України. Якщо подивитися досвід інших країн, то комунікації безпосередньо з громадянами там надається дуже велике значення. І у нас були недавно представники шотландського парламенту, у них в рік відвідувачів 300 тисяч проходить. У нас 20 тисяч. 

ПАПІЄВ М.М. Правильно. 

ШЕВЧУК М.М. 300 тисяч відвідувачів. 
І, насправді, ситуація з приводу - пленарний тиждень, не пленарний тиждень. Від ваших колег, від вас безпосередньо поступають в першу чергу заявки на екскурсії в дні, коли парламент засідає. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Я проводила, коли не засідали.

ШЕВЧУК М.М. Зараз ми бачимо наступну ситуацію і почали вже робити певні кроки. Вважаємо, що потрібно насити артефактами кулуари (перший, другий, третій поверх). І я вам вдячний за підтримку в тому, що ми перенесли Прапор Незалежності, який був занесений сюди 24 серпня 1991 року. Це перший артефакт, який ми зробили. Так само ми зробили експозицію, яка присвячена 25-річчю передачі символів державності, які 72 роки були за кордоном. Крім того,  вчора внизу на першому поверсі зроблена експозиція по будинку Верховної Ради, прошу звернути увагу. Дуже цікаві фотографії, між іншим, подивіться. Можете так само звернути увагу і запрошувати екскурсії сюди. І ми бачимо нашу планку, яку ставимо собі, в 2019-2020 роках вийти на сто тисяч відвідувачів. Зробити дійсно в дні, коли не проходить пленарна сесія, коли немає пленарки, щоб кулуари Верховної Ради працювали як музей. Насправді, отака ситуація. І в планах дійсно не заводити, оскільки кулуари дуже маленькі, коли народні депутати виходять із зали, є помічники, і є журналісти – дуже багато народу, не будуть екскурсії заходити на другий поверх.         
 
ПИНЗЕНИК П.В. Пане Микола, яка кількість, пропускна здатність кулуарів, наприклад, Верховної Ради, розрахункова, в день пленарних засідань? 

ШЕВЧУК М.М. В минулому році і в цьому році ми робили на День Прапора і на День Незалежності…

ПИНЗЕНИК П.В. Ні, ні. Скільки зараз людей перебуває одночасно в кулуарах, наприклад, у вівторок або у четвер тижня пленарних засідань Верховної Ради? 

ШЕВЧУК М.М. Ну, я не хочу вам збрехати, не знаю.

ПИНЗЕНИК П.В. Приблизно. 

ШЕВЧУК М.М. Ми цього не замірювали. Але я вам скажу з приводу екскурсій.   

ПИНЗЕНИК П.В. Ні, якщо можна, не з приводу екскурсій. Я до іншого. Має ж бути якась математика, да? Тобто ми з вами мали вже відповідну дискусію: завжди треба приймати якесь управлінське рішення. Управлінське рішення завжди приймається на основі якоїсь логіки. І про цю логіку я намагаюсь якось говорити. 
Скільки людей одночасно перебуває? 423 народних депутата плюс Апарат Верховної Ради – скільки людей? Плюс по одному помічнику з карточкою народного депутата України, плюс скільки одночасно перебуває там екскурсій, скільки одночасно перебуває акредитованих журналістів? Отаку ми бачимо структуру. Ми зрозуміємо, хто там зайвий, правильно? Ми ж до вас як до управлінця звертаємося. 

ШЕВЧУК М.М. Так. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Це сложно. 

ПИНЗЕНИК П.В. Так чого ж сложно? Дуже елементарно. То я й питаюся: скільки одночасно людей і з кого ці люди складаються? Мені здається, це елементарні речі. Чого вони не приходять в голову, я не знаю. 

ШЕВЧУК М.М. Вони прийшли в голову, навіть є у нас довідка від Управління адмінбудинками. 

ПИНЗЕНИК П.В. І що там написано? 

ШЕВЧУК М.М. Я просто зараз не володію цими цифрами. Ми це робили для чого? Для того, щоб у нас була підстава обмежити доступ, дійсно. І охорона вимагала від нас цього, тому що деколи черга стоїть, вибачте мені, на півгодини біля першого під'їзду. Це питання розглядається. Є багато, насправді, нюансів у цьому плані. І ми їх вбачаємо, власне кажучи, у впорядкуванні екскурсійної роботи і роботи з відвідувачами, тому що, я ще раз кажу, парламенти інших країн світу, зокрема, наприклад, в Європарламенті, стоїть завдання в рік забезпечити мільйон відвідувачів. 

ПИНЗЕНИК П.В. Я був в Європарламенті. Там набагато більша кулуарна частина.

ШЕВЧУК М.М. Звичайно. Я ж не кажу – мільйон, Павло Васильович.

ПИНЗЕНИК П.В. Скільки поміщають кулуари нашого парламенту людей  з розрахунку на квадратний метр?

ШЕВЧУК М.М. Добре. Якщо я вам скажу 500 чоловік, то це не буде правдою. 

ПИНЗЕНИК П.В. Я розумію. Але якщо ми не знаємо навіть цієї ввідної інформації, не керуємося нею при обговоренні відповідних питань, це означає, що ми не знаємо нічого. 

ШЕВЧУК М.М. Ми знаємо. Я скажу, на чому ґрунтуються мої цифри в сто тисяч відвідувачів в рік. 

ПИНЗЕНИК П.В. Так…

ШЕВЧУК М.М. Ми за два дні прийняли 700 чоловік. 

ПИНЗЕНИК П.В. Як при цьому почувалися всі решта?           

ШЕВЧУК М.М. Це був не пленарний тиждень. І ми подивилися, в пленарний тиждень поставили, звичайно, меншу планку, і подивилися, який є попит на те, щоб зайти сюди, в кулуари, взагалі в Верховну Раду. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Скажите, а в чем идеология этих походов? Вот что во главе угла? Для чого ці люди сюди приходять? Ну от я просто не розумію логіки. От, тисяча, дві тисячі, 10 тисяч. В чому ідеологія цих екскурсій, походов и так далее? 700 чоловік прийшли з Ляшком сфотографуватися чи що, для чого? 

ЄФРЕМОВА І.О. От этого депутатов они не полюбили абсолютно. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Ні, так я не розумію взагалі. У нас немає спеціальних засобів, щоб ми розповіли, як працює Верховна Рада. У нас немає нічого, щоб показати, як проходять законопроекти, якісь комунікації, якісь інтерактивні ігри – у нас нічого нема. То ми привели толпу, 30 чоловік дітей "оголтелых", вони бігають, вони нічого не розуміють, щось їм там екскурсовод розказує, ніхто нічого не чує. От в чому суть цієї ідеології?          

ШЕВЧУК М.М. Так от, тут,  у цій книжці, викладено суть, що треба зробити, це дороговказ, як потрібно працювати, в тому числі і з громадянами, і з відвідувачами, яка полягає в наступному: громадянину треба донести, що таке парламентаризм, тому що, на жаль, зараз вони бачать, 90 відсотків, з екранів комерційних телеканалів, що, в принципі, зараз складає основну масу і потік "жовтизни" про парламент.

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Якщо ви акредитуєте журналістів відповідних, так вони й пишуть. 

ШЕВЧУК М.М. В даному випадку акредитуємо ми на підставі існуючих документів: Постанови і Закону про інформацію, прийнятих Верховною Радою. І питання вже рік чи більше стоїть з приводу ситуації, яка склалася. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Вибачте мене, будь ласка, я з великою повагою відношуся до того, що ви робите і що ви хочете змінити, я вас розумію. Але… В своєму минулому я все-таки теж якось працювала з медіа і з піар. До того часу, коли будуть журналісти на високих каблуках, у коротких спідницях бігати за депутатами і питати їх про те, що вони вважають краще секс чи каву на ранок, чи ще щось, від цього ніколи авторитет Верховної Ради і парламентаризму, і що б ми не розповідали, не зміниться. 
Я не в одному парламенті світу була, і там теж існують закони, свобода слова, може, ще кращі, ніж у нас. Але питання відбору роботи у парламенті надзвичайно жорсткі. Там присутні журналісти абсолютно професійні, які працюють відповідно з економікою, політикою і так далі. І нема такого: вона біжить, щось розказує з цими палками. Наші чоловіки і жінки теж так дуже люблять покрасуватися. Питань нема. 
Тому яку би ви комунікаційну стратегію не продумали, поки ви не будете працювати з пулом журналістів, нічого не відбудеться. 

ПИНЗЕНИК П.В. Данілін Владислав. 

ДАНІЛІН В.Ю. А мы можем включение для журналистов сделать в Мариинском палаце и сделать туда переход? 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Можемо. 

ПИНЗЕНИК П.В. Це ДУС, це не наше. 

ДАНІЛІН В.Ю. Поменяемся. 

ПИНЗЕНИК П.В. Поміняємося з ними? 
Можна я з вашого дозволу переадресую ще питання. Питання організації роботи Верховної Ради України і організації роботи Апарату Верховної Ради належить до компетенції Голови Верховної Ради України. У нас присутній на засіданні радник Голови Верховної Ради пан Андрій Малик. Я розумію, що ви, напевно, спеціально до цього питання не готувалися, але є такі питання, які безпосередньо стосуються Голови Верховної Ради. І всі ці питання дражливі, ні котре з них не призводить до підвищення політичного рейтингу особи, яка ініціює їх розгляд. Наприклад, питання оплати праці народних депутатів в кожному разі, подобається це комусь чи не подобається, належить до сфери відповідальності, хоча би і моральної, Голови Верховної Ради України. 
Далі. Питання організації належної роботи народних депутатів також, напевно, відноситься до цієї сфери, в тому числі і питання, які відносяться до Апарату і до інформаційної стратегії і так далі, і тому подібне. Тобто це питання, пане Андрію, все-таки і до вас. Треба визначитися зі стратегією. Якщо Голова Верховної Ради певною мірою обмежений в спілкуванні з журналістами і може його якось модифікувати в залежності від своїх потреб, наприклад, прийти з участю охорони коридором, де немає журналістів, на своє робоче місце, то народні депутати такої можливості позбавлені. Відповідно вони хотіли б мати логіку якусь, так? Розуміти, на що вони можуть претендувати, на що ні. Чи зобов'язані вони відповідати на питання про те, що вони їли зранку, як говорила Світлана Михайлівна, чи тільки на питання про свою політичну позицію з того чи іншого питання. Яким чином формується список журналістів? Не можна перекидати ці питання назад депутатському корпусу. Навпаки, хтось повинен взяти на себе відповідальність, я навіть знаю хто, запропонувати зміни проектом Постанови Верховної Ради, зміни до цього Положення. І в цього має бути автор, ініціатор – той, хто відповідає за організацію роботи Верховної Ради України і для цього одержав мандат більше ніж 226 народних депутатів України і є першим серед рівних, а відповідно несе більшу відповідальність. Отака приблизно логіка. Тобто це не має бути наша проблема тільки тому, що тільки ми з нею стикаємося. Те, що керівництво Верховної Ради з цією проблемою не стикається, не означає, що це не його проблема. От приблизно такі от думки. Це поки що не до дискусії, скоріше до роздумів. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Просто не тому, що ти – народний депутат. От пані Ірина підтвердить, ну, з чоловіками простіше. Скільки разів були ситуації, що тебе просто камерою вдарять, тебе в двері ніколи в житті не пропустять, штовхнуть. Це ж постійно з цим стикаєшся, майже кожного дня. Мене жодного разу не спитали, чи я борюся за ґендерну рівність, чому я голосую за ці питання. Мене весь час питають, а чому в тебе така сумка або чого в тебе такі туфлі? 

ШЕВЧУК М.М. Дозвольте я скажу. Навіть сьогодні мені дзвонить журналіст: а давайте ми знімемо "Їдальню". 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Давайте! 

ШЕВЧУК М.М. От чого ви сюди приходите? Ну, приходите шукати, що там кладе депутат в рот, вибачте? Один з найсерйозніших каналів, одне з найбільших покриттів має, найбільший рейтинг. От де ваша робота про висвітлення, скажемо, законодавчого процесу? Я розумію їхню природу. На жаль, ви розумієте, склалося так роками, що і глядач хоче "жовтизни", рейтинги. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Я вам скажу, не хочу в сує згадувати пані Шведову, керувала прес-службою Верховної Ради, Михайло Миколайович підтвердить…

ПАПІЄВ М.М. Да, да. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Бо ми пам'ятаємо: не було такого неподобства. Ніхто не бігав і не смикав народних депутатів, тому що в неї був такий жорсткий відбір по пресі, і там, вибачте, оці коміки в рожевих штанах не ходили по Верховній Раді. 

ШЕВЧУК М.М. Ну, я, на жаль, тільки трохи пропрацював зі Шведовою, її заступниця зараз очолює прес-службу насправді. Те, що закладено в законодавстві і в постанові, вони не мають повноважень, вибачте мені, не допускати і вимагати якихось конкретних речей, там не ходити в якомусь одязі. Я бачив дискусію у соціальних мережах з приводу цих дівчат і так далі і розумію ситуацію. 

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Я говорю про якість журналістської роботи. Причому тут дівчата? Хай вона ходить хоч в купальнику, якщо це дозволяється. Питання в тому, що вона говорить і що вона пише. Треба працювати з пулом журналістів. 
Я вам хочу розповісти, коли в Національному банку я очолювала департамент інформатизації, ми працювали, ми їх збирали, ми їм розповідали, які закони, що ми робимо, як це робиться, які механізми. Треба працювати з журналістами. Бо скликати цей пул в 200 журналістів чи 300, і толку ж них ніякого. Ви ж теж зацікавлені в тому, щоб був якийсь позитивний результат. Вони ж створюють імідж наш. Які б концепції ми тут не придумували, тільки робота із редакторами головними, тими, хто приймає рішення, ось з ними треба працювати. Так там половина власників в залі сидить.       

ШЕВЧУК М.М. Якщо подивитися цю презентацію і подивіться комунікаційну стратегію, там роботі з журналістами присвячений цілий окремий розділ, і ми бачимо цю проблему. Цю проблему відчуваємо на кінчиках пальців майже кожного дня. Але повірте, я не хочу казати, що ми не бачимо її. Ми бачимо її. Але це не просто взяти так і зробити, і  журналісти одразу стають всі прекрасні і так далі. Ну, 4 тисячі акредитації зробили. 
Дозвольте два слова ще на завершення скажу. Є прохання схвалити її, Павло Васильович.

ПИНЗЕНИК П.В. Ну, справа в тому, що у нас законом якраз визначено, як ви кажете, у вас Законом визначено, не Законом, а Положенням, як акредитуються журналісти, так у нас є ще більш жорсткі вимоги, визначені якраз Законом, а не Положенням, про те, що ми розглядаємо і що затверджуємо. В даному випадку можемо прийняти до відома, але схвалювати що? Це не проект Постанови, це не проект Акту Верховної Ради України. Що саме ми затверджуємо, в чому цей документ виражається? 

ШЕВЧУК М.М. Цей документ виражається в загальних напрямках…

ПИНЗЕНИК П.В. Ні, ні. Що ми стверджуємо і хто потім буде нести відповідальність і підпише це? 

ШЕВЧУК М.М. Має розпорядження підписати Голова, є такий варіант. Взагалі два варіанти: або це мало би бути Постановою затверджено Верховної Ради, або підпише розпорядження Голова Верховної Ради.

ПИНЗЕНИК П.В. Якщо це набуде характеру проекту Постанови, то ми тоді будемо розглядати його на предмет схвалення чи не схвалення. 

ШЕВЧУК М.М. Це, в першу чергу, якийсь іміджевий вам проект? Тому що раніше не було цього документу у Верховній Раді.

ВОЙЦЕХОВСЬКА С.М. Достатньо розпорядження Голови Верховної Ради. Для цього не потрібно вмішувати народних депутатів. 

ПИНЗЕНИК П.В. Насправді, по-хорошому, достатньо розпорядження Керівника Апарату, оскільки він відповідає за відповідні профільні підрозділи, і він же формує проект кошторису і пропонує запит на фінансування. 

ЄФРЕМОВА І.О. Якщо би я була Керівником Апарату, я б таку комунікаційну стратегію не підписала, тому що це наміри, це план роботи.

ШЕВЧУК М.М. Ні, план роботи буде. 

ЄФРЕМОВА І.О. А як ця мета досягатися буде, тут не прописано. 

ШЕВЧУК М.М. Ви правильно сказали, це – наміри. А план заходів має бути на підставі цього зроблений на 5 років. 

ЄФРЕМОВА І.О. Я вам рекомендую план заходів на наступний раз взяти з собою. 

ПИНЗЕНИК П.В. Пане Андрію, я би дуже не радив, скажемо так, радити Голові Верховної Ради  підписувати відповідне розпорядження по тій простій причині, що його компетенція визначена як виключна. У нього нема там затвердження концепцій. А в даному випадку зобов'язує суб'єктам, які зобов'язані до виконання подібних рішень, є підрозділи відповідні профільні Апарату Верховної Ради України. Апарат Верховної Ради України якраз в межах своєї компетенції міг би затверджувати будь-які документи, які зобов'язують до чогось його ж власні підрозділи, а тим більше, залучати для, скажемо так, легітимізації цього процесу комітети Верховної Ради України, предмет відання яких визначений відповідною Постановою Верховної Ради, а межі компетенції визначені Законом "Про комітети Верховної Ради України".  
Тоді виникає питання про правовий статус документу, який схвалюється для комітетів: проект чого? Постанови Верховної Ради, іншого акту Верховної Ради, проект Закону? Які  правові наслідки настають? Яка відповідальність за схвалення і так далі, і тому подібне. Розподіляти відповідальність – це інколи, напевно, добре, ну, не завжди. Якщо є відповідальність Апарату, значить Апарат несе за це повну відповідальність. 
Ми послухали, ми з чимось погодились, з чимось не погодились. На наступному етапі в залежності від цих результатів буде внесений бюджетний запит до Міністерства фінансів, а також проект кошторису нам, а також проект якихось інших рішень, які вже потребуватимуть в свою чергу нашого схвалення. Ну в даному випадку погодьтеся, а що саме ми будемо схвалювати? 

ШЕВЧУК М.М. Схвалювати загальні напрями у цьому плані. Ситуація така: є сумніви створювати прес-центр чи не створювати. Ну, ви – регламентний комітет, хотілося би почути вашу думку з цього приводу – потрібен прес-центр, не потрібен. 

ПИНЗЕНИК П.В. Михайло Миколайович, прошу. 

ШЕВЧУК М.М. Є пропозиція створити там інфобус, який би дозволяв, скажімо, їздити по регіонах з народними депутатами, там розписати. Є ситуація, розвиваємо зараз соціальні мережі. Ну, ми ж виносимо на ваш розсуд це діло.     

ПАПІЄВ М.М. Шановні колеги, давайте я постараюся допомогти Апарату Верховної Ради України. Для цього дайте мені коротку відповідь на два питання. Оцей проект ПРООН, він вже завершився чи він на стадії початку? Де він зараз знаходиться, в якій точці? 

ШЕВЧУК М.М. А ми яке маємо відношення до ПРООН? Вони нам допомагають деколи.

ПАПІЄВ М.М. Почекайте! Я ж задав вам просте питання. 

ШЕВЧУК М.М. Я не знаю. 

ПАПІЄВ М.М. Скажіть тоді "не знаю", бо як людина, де в підрозділах були оці проекти, я знаю, що там є етапність проектів і є звітування, для того щоб списати кошти, що вони якби-то по проекту використані. Тобто мене цікавить мета. Оцей документ ви не для звіту по проекту підготували? 

ШЕВЧУК М.М. Ми це зробили для нас, щоб ми розуміли, в якому напрямку рухатися, що робити. 

ПАПІЄВ М.М. Тобто це не проект. Бо ви ж тут навіть посилаєтесь на цей проект ООН там і все інше. 

ШЕВЧУК М.М. Просто коли цей документ створювався, комунікаційна стратегія, в його стратегічних сесіях брали участь порядку ста чоловік, в тому числі і ПРООН.

ШЕВЧУК М.М. А хто може дати мені відповідь по цьому проекту, де ви чітко і ясно вписали, що проводились програми розвитку ООН на замовлення Верховної Ради в квітні 2006 року? Оцей проект ПРООН, він діючий зараз, який  по Верховній Раді України, чи ні? 

ШЕВЧУК М.М. Я не можу вам сказати. ПРООН для нас робило на наше прохання дослідження: "Рівень довіри до Верховної Ради ". 

ПАПІЄВ М.М. Бо це єдиний документ, який має якесь підґрунтя. Тобто якщо би ви нам сказали, що, шановні колеги, ми пропонуємо отакий, такий-то прийняти документ в формі розпорядження Голови Верховної Ради чи Керівника Апарату і гарантуємо, що от якщо ми рівень довіри за станом на 2016 рік мали до Верховної Ради 6,2 відсотка, то якщо ви послухаєте, що ми хочемо зробити, то в 2019 році рівень довіри буде 27 відсотків, все, ми тоді спокійно дивимося це.

ШЕВЧУК М.М. Насправді, ми би дуже хотіли цю річ сказати, тому що в першу чергу рівень довіри міряється, скажімо, ефективністю комунікації в суспільстві, Михайло Миколайович. Але справа в тому, що є речі, які ми можемо забезпечити, а є речі, які не від нас залежать, в тому числі і рівень довіри. Якщо ви відкриєте останню сторінку, там написана ситуація: розробка плану дій після цього має бути, після цього – виконання, моніторинг виконання стратегії і оцінка. 
На останньому чи передостанньому засіданні вашому була така сама представлена стратегія ІТ.

ПАПІЄВ М.М. Хорошо. Яким документом ви от пропонуєте нам це затвердити? 

ШЕВЧУК М.М. Взяти до відома. Ви не заперечуєте, щоб воно існувало в рамках Верховної Ради? Давайте так поставимо це питання. 

ПАПІЄВ М.М. Ні, почекайте. У нас немає відповідей "заперечуємо", "не заперечуємо". Ми інформацію можемо взяти до відому. Ви ж знаєте як бюрократ, які може приймати рішення комітет. Порядок денний у нас є, питання, і ми з цього питання в протоколі, який підписує голова комітету і секретар комітету, пишемо, що інформація така-то, виступили такі-то, такі-то. Інформацію такого-то, такого-то взяти до відому. Крапка. Цього вам достатньо?   

ШЕВЧУК М.М. Якщо дозволите, скажу наступну річ. Ці питання виносилися на попередніх два комітети,  вони схвалили цю стратегію. Є прохання, щоб ви або підтримали, або не підтримали.

ПАПІЄВ М.М. Хто схвалив? 

ШЕВЧУК М.М. Схвалив Комітет свободи слова та інформаційної політики. 

ПАПІЄВ М.М. Ну і слава Богу! Все. 

ШЕВЧУК М.М. І Комітет з культури. 

ІЗ ЗАЛУ. Чудово! 

ПАПІЄВ М.М. Ми взяли до відому. 

ПИНЗЕНИК П.В. Дякую.
По-перше, ми дуже вдячні за те, що Апарат Верховної Ради звернув увагу на цю проблематику. Принаймні це дає нам можливість підняти актуальні питання, які виникають в діяльності народних депутатів, запропонувати шляхи вирішення, почути від керівництва Апарату, як вони бачать розвиток подальший. 
По-друге, сама ідея стратегічного планування в питанні інформаційної комунікації з засобами масової інформації однозначно схвалюється комітетом, ніхто не заперечує проти наявності стратегічного плану і необхідності такого планування. 
Третє. Коли це все виллється, якщо воно виллється в документи, які можуть бути розглянуті і підтримані комітетом і потребуватимуть такого рішення відповідно до закону, ми завжди готові заслухати, двері у нас відкриті. Наразі цю інформацію, яка зараз надана, прийнята нами до відому. 
Наскільки ми розуміємо, найближчий час, в який ми можемо практично приступити до розгляду окремих пропозицій, може бути, наприклад, при розгляді проекту кошторису, що він передбачатиме фінансування окремих заходів. І тоді ми вже будемо вимушені, безумовно, приймати окремі рішення. І будь-яке наше схвалення чи не схвалення не може впливати наперед на такі рішення. Тому на даному етапі, знову ж таки, з великою подякою. Сподіваємося, що ви по мірі конкретизації кожного конкретного пункту будете і далі нам представляти відповідну інформацію, ми зможемо ділитися нашими думками. 
Які ще пропозиції щодо засідання комітету чи щодо розгляду цього питання? 

ШЕВЧУК М.М. Павло Васильович!

ПИНЗЕНИК П.В. Да, пан Миколо. 

ШЕВЧУК М.М. На жаль, напевно, не дуже підготували ми це питання. Хотів би вас попросити. Завтра у Нацраді буде конкурс на цифрову  ліцензію. Є прохання до комітету підтримати телеканал "Рада" на цьому конкурсі, якщо буде ваша воля на це. 

ПИНЗЕНИК П.В. Яким чином? З ким переговорити?

ШЕВЧУК М.М. Ні, не треба переговорювати. Павло Васильович, просто висловити, якщо буде ваша ласка, позицію комітету, чи ви підтримуєте те, що канал "Рада" достойний отримати цю ліцензію. 

ІЗ ЗАЛУ. Це до Сюмар. 

ШЕВЧУК М.М. У Сюмар Тільки що був. Вони висловили свою позицію.

ПИНЗЕНИК П.В. Наскільки я розумію, позитивний проект висновку  на рішення зараз виноситься? 

ШЕВЧУК М.М. Тож буде завтра прийматися рішення.              

ПИНЗЕНИК П.В. А нема ще інформації?

ШЕВЧУК М.М. Ні, завтра будуть розглядатися всі канали і так далі. 

ПАПІЄВ М.М. Ми можемо отримати письмове звернення від каналу? Ми швидко тоді – раз і…

ПИНЗЕНИК П.В. І звернемося тоді.  

ШЕВЧУК М.М. Ну, за годину буде у вас.

ПИНЗЕНИК П.В. Добре. Окей. 
Ще питання? Якщо ні, на все добре.