До реєстр. № 2025
від 05.02.2015

Комітет з питань правової
політики та правосуддя

В И С Н О В О К 

на відповідність оформлення та реєстрації проекту Закону України
«Про позбавлення народних депутатів України, які голосували за «диктаторські закони» 16 січня 2014 року звання народного депутата України», внесеного народним депутатом України Капліним С.М.
(реєстр. № 2025 від 05.02.2015), вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів

Комітет на засіданні 18 березня 2015 року (протокол № 11) на виконання доручення Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. від 9 лютого 2015 року розглянув на відповідність оформлення та реєстрації вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також по суті правового змісту згідно з предметом відання Комітету проект Закону України «Про позбавлення народних депутатів України, які голосували за «диктаторські закони» 16 січня 2014 року звання народного депутата України», внесений народним депутатом України Капліним С.М. (реєстр. № 2025 від 05.02.2015). 
Основною метою проекту Закону, як зазначає автор, є позбавлення народних депутатів України, які голосували за закони 16 січня 2014 року звання народного депутата України.
Поданим законопроектом пропонується позбавити народних депутатів України звання народного депутата України І-VІІ скликань . 
Відповідно до положень частини четвертої статті 93 Регламенту Верховної Ради України Комітет зазначив, що проект Закону зареєстровано без дотримання вимог Регламенту Верховної Ради України.
В першу чергу Комітет звернув увагу на недоліки техніко-юридичного характеру, що містяться у законопроекті, зокрема: 
- назва проекту Закону не узгоджується із його змістом. Так, із назви законопроекту вбачається, що однією з підстав для позбавлення низки народних депутатів України звання народного депутата України є голосування таких народних депутатів України за «диктаторські закони» 16 січня 2014 року.
Цю підставу зазначено лише у назві законопроекту, в свою чергу його текст містить тільки перелік прізвищ народних депутатів України, звання народного депутата України І-VІІ скликань яких пропонується позбавити; 
- в українському правописі існують певні особливості відмінювання прізвищ, імен та по батькові. Так, українські та інші слов'янські прізвища, що мають закінчення І відміни, відмінюються як відповідні іменники І відміни, а прізвища із закінченнями ІІ відміни – за зразком відмінювання іменників ІІ відміни. При цьому виключення складають жіночі прізвища на приголосний та –о, які не відмінюються. Прізвища прикметникового типу на -ий, -ій відмінюються як відповідні прикметники чоловічого та жіночого родів твердої чи м'якої групи. Натомість в переліку прізвищ народних депутатів України є жіночі прізвища прикметникового типу, які вжито не у відповідному відмінку (на зразок, Льовочкіна, Лютікова), а також не за правописом вжито в родовому відмінку окремі прізвища народних депутатів України – чоловіків (наприклад – Благодир, Біловол, Федоряк). Оскільки мова в законопроекті йде про конкретних народних депутатів України варто було би зазначити вірно їх прізвища, імена та по батькові;
- законопроектом пропонується «позбавити звання народного депутата України І-VІІ скликань», водночас не всі з перелічених народних депутатів України були обрані до Верховної Ради України першого – сьомого скликань. Окремі з них були народними депутатами України лише в одному із скликань, окремі в двох чи більше, але не обов’язково в усіх без винятку, як це запропоновано у законопроекті;
- автором подано до Верховної Ради України проект Закону, натомість у пояснювальній записці до законопроекту обґрунтовано «необхідність прийняття проекту Постанови». 

Враховуючи, що окремі положення законопроекту стосуються питань, які належать до предмета відання Комітету, було зазначено таке.
Відповідно до частини першої статті 78 Конституції України народні депутати України здійснюють свої повноваження на постійній основі. 
Закон України «Про статус народного депутата України» (далі – Закон) визначає статус (права, обов'язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону народний депутат України є обраний відповідно до Закону України «Про вибори народних депутатів України» представник Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України.
У частині п’ятій зазначеної вище статті Закону встановлено, що звання народного депутата України із зазначенням порядкового номера скликання Верховної
Ради України зберігається за ним довічно, за винятком дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до пунктів 1-4, 6 статті 4 Закону.
Тобто за умови дострокового припинення повноважень народного депутата України: на підставі особистої письмової заяви про складення ним депутатських повноважень; у зв’язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо такого народного депутата України; через визнання його судом недієздатним або безвісно відсутнім; у зв’язку з припиненням його громадянства або виїзду на постійне проживання за межі України; а також через невиконання народним депутатом України вимоги щодо несумісності його депутатського мандата з іншими видами діяльності (частина перша статті 3, пункти 1 – 4, 6 статті 4 Закону) звання народного депутата України за ним не зберігається. Інших випадків, за яких звання народного депутата України за ним не зберігається Закон не передбачає. 
Натомість всупереч встановлених Законом випадків, за яких не може бути збережено звання народного депутата України, суб’єкт права законодавчої ініціативи пропонує встановити ще однин випадок для позбавлення звання народного депутата України – голосування за «диктаторські закони» 16 січня 2014 року, і пропонує це зробити шляхом внесення окремого Закону (тобто вирішити питання, що є елементом статусу народного депутата України не внесенням змін до чинного Закону, а через новий законодавчий акт). 
З цього приводу Комітет також зазначив, що Конституція України у статтях
57, 58 підкреслює нормативно-правову природу законів. Це цілком відповідає теоретико-правовим положенням, за якими закон має бути актом нормативно-правого характеру. Прийняття законів з одноразових, дріб’язкових питань або ж прийняття у формі законів документів директивного характеру не відповідає соціальній ролі закону, веде до зниження його правового статусу, зменшує повагу до закону в суспільстві. 
Суперечливою вбачається також пропозиція щодо прийняття рішення Верховною Радою України (через прийняття закону) про позбавлення народних депутатів України їх звання за відповідні результати голосування, оскільки відповідно до частини другої статті 80 Конституції України народні депутати України не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у парламенті та його органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп, а перелік повноважень Верховної Ради України, встановлений у статті 85 Конституції України, не містить положення яке би визначало повноваження Верховної Ради України скасовувати певні звання, в тому числі з підстав, що не передбачені Законом України «Про статус народного депутата України». Крім того у частині третій статті 84 Конституції України встановлено вимогу щодо здійснення народними депутатом України голосування на засіданнях Верховної Ради України особисто, водночас законопроектом передбачено колективну відповідальність за голосування за «диктаторські закони» 16 січня 2014 року. 
В контексті внесеної законодавчої ініціативи постає питання правових наслідків позбавлення народних депутатів України звання народного депутата України І-VІІ скликань як в частині гарантій їх діяльності, так і стосовно прийнятих законодавчих актів Верховною Радою України протягом вказаних скликань, участь у голосуванні яких брали зазначені народні депутати України.
Комітет зазначив, що під час попереднього розгляду у Комітеті проекту Постанови Верховної Ради України «Про внесення змін до Постанови Верховної Ради України «Про обрання голів, перших заступників, заступників голів, секретарів, членів комітетів Верховної Ради України восьмого скликання» (реєстр. № 1291 від 08.12.2014), якою пропонувалося відкликати з посад перших заступників голів, заступників голів, секретаря у відповідних комітетах Верховної Ради України народних депутатів України, які голосували за так звані «диктаторські закони 16 січня» (Постанова Верховної Ради України від 11.12.2014 № 28-VІІІ), окремі народні депутати України, яких, серед інших, законопроектом пропонується позбавити звання «народного депутата України І–VІІ скликань» надали до Верховної Ради України матеріали (документи), а також усно висловлювались на засіданні Комітету (на якому розглядався зазначений проект Постанови) на підтвердження того, що вони не голосували 16 січня 2014 року шляхом підняття рук за «диктаторські закони» (народні депутати України Лабазюк С.П., Поплавський М.М., Развадовський В.Й., Бондар В.В., Шкіря І.М.). 
В додаток до зазначеного на виконання доручення Голови Верховної Ради України від 6 березня 2015 року до Комітету для опрацювання надійшов лист народного депутата України Развадовського В.Й. (якого відповідно до законопроекту запропоновано позбавити звання народного депутата України), до якого додані копії документів на підтвердження того, що він не голосував 16.01.2014 за так звані «диктаторські закони».
Таким чином запропоновані законопроектом положення не відповідають встановленим Конституцією України повноваженням Верховної Ради України, створюють правову колізію по відношенню до чинних норм Закону України «Про статус народного депутата України», а коло питань, яке пропонується врегулювати законом, не відповідає правовій природі зазначеного нормативно-правового акту. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями частини четвертої
статті 93 Регламенту Верховної Ради України, Комітет прийняв рішення ухвалити зазначений висновок на проект Закону України (реєстр. № 2025) та направити його до Комітету з питань правової політики та правосуддя, який визначено головним з підготовки і попереднього розгляду цього законопроекту, та який відповідно до пункту 2 частини другої статті 94 Регламенту Верховної Ради України може запропонувати Голові Верховної Ради України або відповідно до розподілу обов’язків Першому заступнику, заступнику Голови Верховної Ради України повернути законопроект суб’єкту права законодавчої ініціативи без його включення до порядку денного сесії Верховної Ради України та розгляду на пленарному засіданні.

Перший заступник 
голови Комітету							   П.В.ПИНЗЕНИК