До реєстр. № 1057
від 27.11.2014

          ВЕРХОВНА РАДА УКРАЇНИ

ВИСНОВОК

на проект Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо поряду притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України за вчинення корупційного правопорушення», внесений народним депутатом України Лопушанським А.Я. (реєстр.              № 1057 від 27.11.2014)

Комітет на засіданні 4 березня 2015 року (протокол № 10), на виконання доручення Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. від 9 грудня 2014 року, розглянув на відповідність оформлення та реєстрації законопроекту вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України і прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та по суті правового змісту проект Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України за вчинення корупційного правопорушення», внесений народним депутатом України Лопушанським А.Я. (реєстр. № 1057 від 27.11.2014), висновки Комітету з питань запобігання і протидії корупції від 24 грудня 2014 року (лист № 04-19/15-4775), Комітету з питань бюджету від 4 лютого 2015 року (лист № 04-13/8-164), а також висновок Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України від 2 лютого 2015 року
(№ 16/3-136/1057), лист Генеральної прокуратури України за № 12/2-34ВИХ-15 від 17 лютого 2015 року.
Поданим законопроектом пропонуються зміни до статті 27 Закону України «Про статус народного депутата України», до статті 221 Регламенту Верховної Ради України, які передбачають:
- гарантування народному депутату України депутатської недоторканності на весь строк здійснення депутатських повноважень крім випадків повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення в сфері корупції; можливість повідомлення про підозру народного депутата України, його затримання та арешт без згоди Верховної Ради України у разі вчинення ним кримінального правопорушення у сфері корупції; можливість вчинення дій, передбачених частиною другою статті 27 Закону України «Про статус народного депутата України» (обшук, затримання народного депутата України, огляд його особистих речей тощо), за умови надання Верховною Радою України згоди на повідомлення народного депутата України про підозру (а не надання згоди на притягнення народного депутата України до кримінальної відповідальності, як це визначено у чинній редакції Закону України «Про статус народного депутата України»);
- зміни до порядку розгляду Верховною Радою України питання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до яких після обговорення такого питання головуючий ставить на голосування питання про надання згоди на повідомлення про підозру народному депутату України (зміни до пункту 1 частини сьомої статті 221 Регламенту Верховної Ради України).
Проект Закону України подано суб’єктом права законодавчої ініціативи без дотримання вимог Регламенту Верховної Ради України та правил законодавчої техніки.
Відповідно до частини восьмої статті 90 Регламенту Верховної Ради України, якщо для реалізації положень поданого законопроекту після його прийняття необхідні зміни до інших законів, такі зміни мають викладатися в розділі «Перехідні положення» цього законопроекту або в одночасно внесеному його ініціатором окремому законопроекті. До законопроекту додається перелік законів та інших нормативних актів, прийняття або перегляд яких необхідно здійснити для реалізації положень законопроекту в разі його прийняття. Проте, до положень  Кримінального процесуального кодексу України, що визначають особливий порядок притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України, його затримання або обрання стосовно нього запобіжного заходу, зміни не пропонуються.
Крім того, в оформленні законопроекту містяться наступні недоліки техніко-юридичного характеру:
- якщо зміни вносяться до закону, викладеного в новій редакції – вони повинні вноситись до його основної редакції з посиланням на джерело офіційного опублікування цієї редакції. Однак, у розділі І поданого законопроекту в наведених джерелах опублікування Закону не враховано змін до Закону України «Про статус народного депутата України», що відбулися після його прийняття у 1992 році, тобто чинний Закон України «Про статус народного депутата України» діє в редакції Закону № 2328 – III від 22.03.2001 (ВВР, 2001, №42, ст. 212), що має бути відображено і в джерелах опублікування, на які йдеться посилання;
- суб’єкт права законодавчої ініціативи у розділі ІІ законопроекту пропонує внести зміни до частини сьомої статті 221 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України». Зазначаємо, що таке посилання є юридично невірним, оскільки цей Закон складається лише з двох пунктів. Тому має бути посилання на Регламент Верховної Ради України, який затверджений Законом України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10.02.2010 року № 1861-VI зі змінами;
- якщо в законопроекті зазначається термін введення закону в дію (відповідно до частини сьомої статті 90 Регламенту Верховної Ради України – порядок набрання чинності), то такий законопроект повинен складатися з двох розділів: першого – внесення змін до закону (законів); другого – порядок набрання чинності законом, що приймається, натомість даний законопроект у своїй структурі нараховує три розділи. 
При розгляді проекту закону по суті його правового змісту Комітет зазначив таке.
Згідно з частиною першою статті 80 Конституції України народним депутатам України гарантується депутатська недоторканність. Відповідне положення міститься і в частині першій статті 27 Закону України «Про статус народного депутата України».
Частина третя статті 80 Конституції України передбачає, що народні депутати України не можуть бути без згоди Верховної Ради України притягнені до кримінальної відповідальності, затримані чи заарештовані. Зазначеним конституційним нормам відповідають положення частини першої статті 27 Закону України «Про статус народного депутата України». Натомість автор законопроекту пропонує змінами до частини першої
статті 27 Закону передбачити випадки, за яких депутатська недоторканність народному депутату України не гарантується – повідомлення про підозру за вчинення корупційного правопорушення у сфері корупції, а також, що народний депутат України не може бути повідомлений про підозру, затриманий чи заарештований без згоди Верховної Ради України. За умови внесення таких змін зміст положень статті 27 Закону не відповідатиме аналогічним нормам, зазначеним у Конституції України. 
Що стосується строку, на який поширюється депутатська недоторканність, то Конституційний Суд України у своєму Рішенні
№ 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року зазначив, що депутатська недоторканність поширюється на народного депутата України з моменту визнання його обраним за результатами виборів, засвідченими рішенням відповідної виборчої комісії, і до моменту припинення у встановленому порядку депутатських повноважень. Тому виключення із строку, на який поширюється депутатська недоторканність, тих випадків, про які йдеться у законопроекті, також не відповідає положенням Конституції України. 
Варто також зазначити, що частина п’ята статті 10 Закону України «Про статус народного депутата України» вже містить положення, відповідно до яких народні депутати України не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у Верховній Раді України та її органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп (і це положення дублює відповідні конституційні норми, зазначені у частині другій статті 80 Основного закону). Поряд з цим автор законопроекту подібну норму передбачає у змінах до частини першої статті 27 Закону України «Про статус народного депутата України»: «Народні депутати України не несуть юридичної відповідальності за політичні висловлювання, переконання, а також у зв’язку з вчиненням дій, направлених на вираження політичної волі, приналежності до партії або об’єднання, крім випадків образи і наклепу».
Стосовно запропонованих змін, які стосуються заміни поняття притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України, яке здійснюється за згодою Верховної Ради України, на повідомлення про підозру народному депутату України, то відповідно до пункту 14 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України притягнення до кримінальної відповідальності – стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. 
Особливий порядок кримінального провадження, який застосовується серед інших осіб і до народних депутатів України (пункт 1 частини першої статті 480 Кримінального процесуального кодексу України) не можливий без повідомлення його про підозру, яке здійснюється відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 481 Кодексу Генеральним прокурором України (виконувачем обов’язків Генерального прокурора України).
Законопроектом передбачено замість надання згоди Верховною Радою України на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України надання такої згоди на повідомлення про підозру, натомість стаття 482 Кримінального процесуального кодексу України передбачає особливості порядку притягнення до кримінальної відповідальності, затримання і обрання запобіжного заходу, зокрема, щодо народного депутата України. 
Змінами до пункту 1 частини сьомої статті 221 Регламенту Верховної Ради України (Розділ ІІ законопроекту) передбачається, що головуючий на пленарному засіданні відповідно до подання ставить на голосування питання про надання згоди, зокрема, на повідомлення про підозру народному депутату України.
Враховуючи положення частини другої статті 218 Регламенту Верховної Ради України, якими передбачено внесення окремого подання щодо застосування кожного окремого виду запобіжного заходу, то і на пленарному засіданні головуючий ставить на голосування окремо питання про надання згоди на:
притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України;
затримання народного депутата України;
арешт народного депутата України.
Згідно із запропонованими змінами відповідно до подання про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України прийматиметься рішення про надання згоди на повідомлення про підозру народному депутату України (що, в свою чергу, не відповідатиме ні назві, ні суті такого подання).
Головне науково-експертне управління Апарату Верховної Ради України у висновку на законопроект висловлює рекомендацію щодо доцільності відхилення законопроекту за результатами його розгляду в першому читанні.
Комітет також зазначив, що 5 лютого ц.р. Верховною Радою України прийнято рішення про направлення до Конституційного Суду України проекту Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо недоторканності народних депутатів України та суддів)» (реєстр. №1776) для одержання висновку щодо відповідності його вимогам статей 157, 158 Конституції України. Зокрема, положення вказаного законопроекту передбачають виключення частини другої статті 80 Конституції України, згідно з якою народні депутати України не можуть бути без згоди Верховної Ради України притягнені до кримінальної відповідальності, затримані чи заарештовані. Таким чином запропоновані зміни можуть бути подані на розгляд Верховної Ради України після внесення змін до Конституції України та за умови їх доопрацювання з врахуванням таких конституційних змін.
Виходячи з вищезазначеного, керуючись положеннями пункту 1 частини першої статті 111, пункту 2 частини першої статті 114 Регламенту Верховної Ради України, Комітет прийняв рішення ухвалити висновок та рекомендувати Верховній Раді України відхилити проект Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України за вчинення корупційного правопорушення», внесений народним депутатом України Лопушанським А.Я. (реєстр. № 1057 від 27.11.2014) за наслідками його розгляду в першому читанні.
Проект Постанови Верховної Ради України додається.
Співдоповідачем від Комітету на пленарному засіданні Верховної Ради України визначено першого заступника голови Комітету.

Перший заступник 
голови Комітету				   	                 П.В.ПИНЗЕНИК