До реєстр. № 1523
від 19.12.2014

          ВЕРХОВНА РАДА УКРАЇНИ

ВИСНОВОК

на проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (щодо медичного обслуговування народних депутатів на загальних підставах та зміни органу, який здійснює функції з управління Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами)», внесений народним депутатом України Рабіновичем В.З. (реєстр. № 1523 від 19.12.2014) 

Комітет на засіданні 8 квітня 2015 року (протокол № 12), на виконання доручення Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. від 22 грудня 2014 року, розглянув на відповідність оформлення та реєстрації законопроекту вимогам закону, Регламенту Верховної Ради України і прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та по суті правового змісту проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (щодо медичного обслуговування народних депутатів на загальних підставах та зміни органу, який здійснює функції з управління Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами)»,
внесений народним депутатом України Рабіновичем В.З. (реєстр. № 1523 від 19.12.2014), висновок Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України за № 16/3-447/1523 від 25 березня 2015 року.
Законопроект подано, як зазначає його автор у пояснювальній записці, 
«з метою скасування або обмеження пільг з безоплатного медичного обслуговування, якими користуються народні депутати України, які не пов’язані з виконанням ними своїх обов’язків або невиправдано ставлять зазначених осіб у привілейоване становище порівняно з іншими громадянами».
Проектом Закону пропонуються зміни до статей 20, 33 Закону України «Про статус народного депутата України» (далі – Закон), якими передбачаються:
- положення, відповідно до якого за народним депутатом України, строк повноважень якого закінчився, зберігається право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги на загальних підставах (замість безкоштовного медичного обслуговування у тих закладах охорони здоров’я, до яких він був прикріплений у період виконання депутатських повноважень);
- виключення норми, відповідно до якої народний депутат України в питаннях матеріального і соціально-побутового забезпечення прирівнюється до членів Кабінету Міністрів України;
- зміни, відповідно до яких народний депутат України має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги на загальних підставах (замість безкоштовного забезпечення медичним обслуговуванням, як це передбачено у чинній редакції);
- у прикінцевих положеннях законопроекту пропонується доручити Кабінету Міністрів України вжити заходів щодо передачі Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами до сфери управління Міністерства охорони здоров’я.
Відповідно до частини четвертої статті 93 Регламенту Верховної Ради України Комітет зазначив, що законопроект зареєстрований з дотриманням положень Регламенту Верховної Ради України. Водночас в оформленні законопроекту та супровідних документів до нього допущено деякі неточності техніко-юридичного характеру, зокрема:
- якщо зміни вносяться до закону, викладеного в новій редакції – вони повинні вноситись до його основної редакції з посиланням на джерело офіційного опублікування цієї редакції із зазначенням джерела опублікування тих змін, що стосуються статей, частин, пунктів, підпунктів тощо, до яких вносяться змін (зокрема, частина тринадцята статті 20, частина сьома статті 33 Закону України «Про статус народного депутата України» діють в редакції законів України № 2210-IV від 18.11.2004, № 836-VII від 28.02.2014);
- у проекті Постанови Верховної Ради України, яку пропонується Верховній Раді України прийняти за результатами розгляду проекту Закону, та внесення якої разом із законопроектом передбачається положеннями частини першої статті 91 Регламенту Верховної Ради України, зазначено про прийняття проекту Закону (реєстр. № 1523) за основу і в цілому. Водночас відповідно до статті 102 Регламенту Верховної Ради України законопроекти розглядають, як правило, за процедурою трьох читань (частина перша). Остаточне прийняття законопроекту (крім проектів кодексів і законопроектів, які містять понад 100 статей, пунктів) відразу після першого чи другого читання допускається за рішенням Верховної Ради України, якщо законопроект визнано таким, що не потребує доопрацювання, та якщо не надійшло зауважень щодо його змісту від народних депутатів України, інших суб'єктів права законодавчої ініціативи, юридичного чи експертного підрозділів Апарату Верховної Ради України (частина четверта). 

По суті правового змісту запропонованих змін Комітет зазначив. 
Відповідно до частини третьої статті 49 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров’я медична допомога надається безоплатно.
Кожен громадянин України має право на охорону здоров’я, що передбачає, зокрема, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я (пункт д) частини першої статті 6 Основ законодавства України про охорону здоров’я).
Таким чином за народним депутатом України, строк повноважень якого закінчився, зберігається право на отримання безоплатної медичної допомоги і без запропонованих у пункті 1 розділу І законопроекту змін. 
Те саме стосується і змін до частини сьомої статті 33 Закону – права народного депутата України на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги, оскільки таке право є конституційним (додаткового законодавчого врегулювання не потребує).
Крім того автор, пропонуючи зміни до абзацу першого частини тринадцятої статті 20 Закону щодо отримання народним депутатом України медичної допомоги на загальних підставах, залишає без змін абзац другий цієї частини статті 20. Таким чином, за умови внесення змін у такому вигляді, колишній народний депутат України, повноваження якого припинено достроково у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього або за рішенням суду у разі невиконання вимоги щодо несумісності депутатського мандата, буде взагалі позбавлений права на безоплатне отримання в державних та комунальних закладах охорони здоров’я медичної допомоги (що в свою чергу порушуватиме конституційне право такої особи на медичну допомогу).
Варто також звернути увагу, що Законом України від 28.02.2014
№ 836-VІІ було внесено зміни, зокрема до частини тринадцятої статті 20, частини сьомої статті 33 Закону. Законодавець, наряду із численними змінами, що стосувалися обмеження (скасування) трудових гарантій прав народного депутата України (як діючого так і строк повноважень якого закінчився), залишив без змін таке право на безкоштовне медичне обслуговування. 
Крім зазначеного, окремі правові норми Закону України «Про статус народного депутата України» в редакції Закону від 17 листопада 1992 року (частини перша, друга, тринадцята, шістнадцята статті 32) і які діють у чинній редакції Закону (відповідно частини четверта, п’ята статті 20, частина перша статті 30,  частини дванадцята, тринадцята  статті 20), були предметом розгляду у Конституційному Суді України (Рішення від 10 травня 2000 року
за № 8-рп/2000).
Конституційний Суд України у процесі розгляду справи за конституційним поданням Президента України дійшов висновку «про необхідність припинення конституційного провадження з питань щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої, тринадцятої та шістнадцятої статті 32 Закону, оскільки вважає, що зазначені положення є предметом доцільності, а тому питання, які з них випливають, зокрема, працевлаштування, соціального захисту, пенсійного забезпечення тощо, мають вирішуватися Верховною Радою України відповідно до Конституції України».
Викликає сумнів запропоноване у прикінцевих положеннях законопроекту доручення Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності законом вжити заходів щодо передачі Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами до сфери управління Міністерства охорони здоров’я. Закон України «Про статус народного депутата України» визначає статус (права, обов'язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень. Тому питання, що стосується об’єктів управління державної власності (згідно з абзацом шостим частини першої статті 3 Закону України «Про управління об’єктами державної власності» об’єктами управління державної власності є державне майно, що забезпечує діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України) не належить до сфери правового регулювання Законом України «Про статус народного депутата України».
Крім того варто звернути увагу, що Постановою Верховної Ради України від 29.05.2014 № 1286-VІІ «Про забезпечення належним медичним обслуговуванням військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, які зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров’я під час проведення антитерористичної операції на сході України» визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, які, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь в антитерористичній операції на сході України та зазнали поранення, контузії чи іншого ушкодження здоров’я, мають право на безоплатне медичне обслуговування (лікування, медичну реабілітацію та інше) в Клінічній лікарні «Феофанія» Державного управління справами. На виконання Постанови Верховної Ради України (№ 1286-VІІ) прийнято відповідне Розпорядження Керівника Державного управління справами від 17.06.2014 № 104, яким унормовано питання лікування зазначеної категорії осіб, що фактично здійснюється.
Таким чином питання, які пропонується вирішити шляхом внесення  запропонованих змін, вже врегульовані як Конституцією України, законодавством України у сфері організації охорони здоров’я, так і на підзаконному рівні, а тому положення законопроекту не забезпечуватимуть реалізацію поставленої його автором мети. 
В узагальнюючому висновку Головного науково-експертного управління Апарату Верховної Ради України йдеться, що за результатами розгляду у першому читанні законопроект доцільно повернути на доопрацювання суб’єкту права законодавчої ініціативи.
Виходячи з вищевикладеного, керуючись положеннями пункту 1 частини першої статті 111, пункту 3 частини першої статті 114 Регламенту Верховної Ради України, Комітет прийняв рішення ухвалити висновок та рекомендувати Верховній Раді України за наслідками розгляду проекту Закону України (реєстр. № 1523 від 19.12.2014) в першому читанні повернути його суб’єкту права законодавчої ініціативи на доопрацювання.
Проект Постанови Верховної Ради України додається.
Співдоповідачем від Комітету на пленарному засіданні Верховної Ради України визначено першого заступника голови Комітету.

Перший заступник 
голови Комітету				   	                    П.В.ПИНЗЕНИК